ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/6017/18  Номер провадження 22-ц/814/85/23	Головуючий у 1-й інстанції Назаренко  О.В.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Гальонкіна С.А.,
суддів Кузнєцової О.Ю., Карпушина Г.Л.,
при секретарі Гречці Є.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2022 року
по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацька Лариса Миколаївна про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді
У серпні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацька Л.М. про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним.
Позов обґрунтовано тим, що на підставі скасованого судом рішення Пісочинської селищної ради відповідачу ОСОБА_3 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯК574770, зареєстрований за №0110703000024 25 січня 2010 року, кадастровий номер 6325157800:00020:0088, розташовану в АДРЕСА_1 , та проведена державна реєстрація права власності на вказану ділянку. 
У середині березня 2018 року вона дізналася, що 12 жовтня 2016 року ОСОБА_3 оформив договір дарування на спірну земельну ділянку на ОСОБА_1 , яка є його дочкою. Згідно вказаного договору дарування житлового будинку з земельною ділянкою від 20 жовтня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л.М., ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали цей договір про таке: ОСОБА_3 подарував, а Обдаровувана ОСОБА_1 прийняла в дар житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,0766 гектара, передану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . За даним договором відчужується житловий будинок літера «А-1», загальною площею 79,20 кв.м., житловою площею 43,60 кв. м.; земельна ділянка, загальною площею 0,0766 га., на якій розташований житловий будинок, кадастровий номер 6325157900:00:020:0088 призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зазначений в договорі житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 належать ОСОБА_3 на праві власності таким чином: житловий будинок на підставі договору купівлі-продажу, земельна ділянка на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК №574770, виданого 30 грудня 2009 року Пісочинською Селищною радою Харківської області на підставі рішення XIX сесії V скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 28 березня 2008 року, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №0111070300024, Управлінням Держкомзему у Харківському районі Харківської області 30 грудня 2009 року. Земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області 25 січня 2010 року. 
В договорі дарування обов`язковою умовою повинні міститись відомості про те, що право власності на земельну ділянку, яка є об`єктом дарування, не є предметом судового спору і що будь-які спори з приводу земельної ділянки відсутні. Позивач зазначала, що сторони вказаного договору, можливо, навмисно не повідомили приватного нотаріуса, яка посвідчувала його, про те, що на момент укладання вказаного договору в суді розглядався позов про визнання недійсним рішення сесії Пісочинської селищної ради, якою спірна земельна ділянка передана ОСОБА_3 і яка була подарована. ОСОБА_3 був відповідачем в даній справі, а ОСОБА_1 його представником і їм було достеменно відомо про предмет спору, про що вони навмисно не повідомили нотаріуса, тому позивач змушена звернутися за захистом своїх прав до суду.
Просила договір дарування житлового будинку із земельною ділянкою №374 від 12 жовтня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Л.М. визнати недійним.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2022 року позов ОСОБА_2   задоволено частково.
Визнано недійним договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою, посвідчений 12 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацькою Ларисою Миколаївною, реєстровий №374 в частині дарування земельної ділянки площею 0,0766 гектара за адресою: АДРЕСА_1 .
В іншій частині в задоволенні позовних вимог - відмовлено.
Додатковим рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 листопада 2022 року доповнено резолютивну частину рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2022 року по цивільній справі № 635/6017/22, провадження № 2/635/650/22, абзацом наступного змісту: 
Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача ОСОБА_2 .
В іншій частині рішення залишити без змін.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погодившись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та у задоволенні позову відмовити.
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на не встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для вирішення справи у зв`язку з чим зроблено передчасні висновки щодо встановлених обставин. Вказує на порушення судом норм матеріального права. Вважає, що оспорюваний правочин не порушує права позивача, а задоволення вимоги ОСОБА_2 не є ефективним способом захисту. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Балаклицького В.В., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та апеляційної скарги рішення суду оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог.
А тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави переглядати рішення суду в частині відмови у задоволенні інших позовних вимог.
Встановлені обставини справи
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 на підставі ухвали апеляційного суду Харківської області від 31 березня 2004 року та рішення Харківського районного суду Харківської області від 24 березня 2003 року належить 59/100 часток домоволодіння АДРЕСА_2 , та відповідна частка земельної ділянки за цією ж адресою, що становить 769 кв.м. з боку домоволодіння АДРЕСА_3 , та є співвласником частини земельної ділянки розміром 300 кв.м.
ОСОБА_3 , на праві власності належав житловий будинок літера «А-1», розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 79,20 кв.м, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Харківського району державною нотаріальною конторою 25 січня 1975 року №124. Право власності зареєстроване 26 лютого 1975 року, реєстраційний №73 в книзі 1. 
Також, ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка, загальною площею 0,0766 га, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯК№574770, виданого 30 грудня 2009 року Пісочинською селищною радою Харківського району на підставі рішення XIX сесії V скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 28 березня 2008 року. Земельна ділянка зареєстрована Управлінням Держгеокадастру у Харківському районі Харківської області 25 січня 2010 року. Кадастровий номер 6325157900:00:020:0088 призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
12 жовтня 2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір дарування житлового будинку з земельною ділянкою, який був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, Харківської області Полторацькою Л.М., зареєстрований в реєстрі №374. За умовами договору дарувальник - ОСОБА_3 , подарував ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0,0766 гектара, передану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою АДРЕСА_1 . За даним договором відчужується житловий будинок літера «А-1», загальною площею79,20 кв.м., житловою площею 43,60 кв. м.; земельна ділянка, загальною площею 0,0766 га., на якій розташований житловий будинок, кадастровий номер 6325157900:00:020:0088 призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). 
Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про визнання рішень органу місцевого самоврядування неправомірними та спонукання до вчинення певних дій задоволено частково. Визнано недійсним рішення XIX сесії V скликання Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області від 28 березня 2008 року «Про передачу у власність присадибної земельної ділянки ОСОБА_3 », за яким у ОСОБА_3 виникло право власності на земельну ділянку за адресою АДРЕСА_1 . В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної.
Позиція суду апеляційної інстанції
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 ЦК України, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 травня 2021 року у справі № 680/195/19 (провадження № 61-18748св20) зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Отже, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тому на позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що «порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову».
Застосовуючи принцип диспозитивності, що закріплений у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Отже, саме позивач, як особа, що на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову.
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 2 статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Аналізуючи позовну заяву, предмет та підстави позову, дослідивши матеріали справи, колегія суддів звертає увагу на те, що  ОСОБА_2 не обґрунтовано яке її право чи інтерес порушено відповідачами, та яким чином визнання договору дарування недійсним забезпечить поновлення порушеного права.
Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що домоволодіння за адресою:  АДРЕСА_1 , на праві приватної власності на момент укладення договору належало ОСОБА_3 та жодним чином не оспорювалося. Тоді як власник майна має право розпоряджатися даним правом на власний розсуд, в тому числі вчиняти дії щодо його відчуження.
Крім того, позивачем не надано жодних доказів, що межі земельної ділянки за адресою  АДРЕСА_1 , накладаються на межі земельної ділянки, яка належить ОСОБА_2 . Позивачем не надано жодних доказів, що вона має власні інтереси щодо земельної ділянки.
При цьому, у рішенні Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2016 року встановлено, що ані позивачем, ані його представником суду не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачем самовільно була зайнята частина земельної ділянки  
АДРЕСА_2 правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині визнання недійним договору дарування земельної ділянки, оскільки ОСОБА_2  не є стороною даного договору та не довела яким чином даний договір порушує її права, свободи чи інтереси. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Згідно пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 1, 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, оцінюючи докази наявні в матеріалах справи в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги.
Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2022 року слід скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацька Л.М., про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним - відмовити.
Щодо судових витрат
За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи задоволення вимог апеляційної скарги з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір сплачений останньою при подачі апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 20 коп.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 27 січня 2022 року - скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Полторацька Лариса Миколаївна про визнання договору дарування земельної ділянки недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений останньою при подачі апеляційної скарги в розмірі 1057 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 12 травня 2023 року

Головуючий                         С.А. Гальонкін 

Судді                         О.Ю. Кузнєцова

                                                                       Г.Л. Карпушин