ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року	Львів	Справа № 380/21001/21 пров. № А/857/18060/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                           Гудима Л.Я., Довгополова О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року у справі № 380/21001/21 (головуюча суддя Лунь З.І., м. Львів) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії.
Ухвалою від 22.11.2021 року Львівський окружний адміністративний суд роз`єднав позовні вимоги  у справі №380/20448/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 в самостійні провадження та в провадженні цієї справи, з урахуванням заяви про зміну (збільшення) позовних вимог, розглянув такі позовні вимоги:
а) визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з військової служби з урахуванням усіх щомісячних додаткових грошових винагород та індексації грошового забезпечення;
б) зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з військової служби, яка передбачена ч.2  ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»  в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, тобто за 28 років служби, з урахуванням усіх щомісячних додаткових грошових винагород та індексації грошового забезпечення (за період 01.01.2016 по 03.01.2019), з урахуванням раніше виплаченої суми та із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.
Ухвалою від 28.12.2021 Львівський окружний адміністративний суд зупинив провадження в адміністративній справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 380/20448/21.
Ухвалою цього ж суду від 31.10.2022 поновлено провадження в адміністративній справі.
Рішенням від 23 листопада 2022 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково. 
Визнав протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з військової служби з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Зобов`язав Військову частину НОМЕР_1 здійснити перерахунок та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, з урахуванням індексації грошового забезпечення за період 01.01.2016 по 03.01.2019, з урахуванням раніше виплаченої суми та із одночасною компенсацією при виплаті сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України №44 від 15.01.2004.
У задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник (відповідач) вказує на те, що індексація грошового забезпечення не є складовою грошового забезпечення військовослужбовців, а становить самостійний вид компенсаційних виплат, що дає можливість відшкодувати подорожчання товарів і послуг, а тому не може включатись до складу грошового забезпечення, з якого визначається сума одноразової грошової допомоги при звільненні.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Не погодився з рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог, у задоволенні яких відмовлено, і позивач та оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в частині неповноти з`ясування обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник (позивач) вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано відмовив в частині перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби за 28 років служби (із обчисленням вислуги років у пільговому обчисленні). Позивач звертає увагу апеляційного суду, що в ч.2 ст.15 Закону № 2011-XII відсутня пряма вказівка на обрахування одноразової грошової допомоги за наявності саме календарних років вислуги, а тому таке обчислення повинно відбуватися за загальну вислугу років.
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції, в частині позовних вимог у задоволенні яких відмовлено, та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.
На підставі пункту 3 частини 1  статті 311 КАС України  розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що наказом командира 704 полку радіаційного, хімічного, біологічного захисту (по особовому складу) від 03.01.2019 № 1-РС позивача звільнено у запас за підпунктом «б» пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Відповідно до витягу з наказу Міністерства оборони України (по стройовій частині) від 03.01.2019 № 3 позивача з 03.01.2019 виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У зв`язку з невиплатою з 01.01.2016 по 03.01.2019 індексації грошового забезпечення, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 у справі №1.380.2019.006308, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020, зокрема, визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 у частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 01.03.2018 та зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 01.03.2018.
26.06.2020 відповідач виплатив позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018, застосувавши базовий місяць – серпень 2014 року.
Вважаючи бездіяльність відповідача у частині не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 03.01.2019 з урахуванням лютого 2008 року як базового місяця протиправною, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2021 у справі № 380/8485/20, було скасовано постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021, відповідно до якої постановлено адміністративний позов задовольнити частково; визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 01.03.2018 року без урахування базового місяця – січень 2008 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року до 01.03.2018 року з урахуванням базового місяця – січень 2008 року; визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 03.01.2019 року; зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по 03.01.2019 року; у задоволенні інших позовних вимог відмовити.
У вересні-жовтні 2021 представник позивача звертався із адвокатськими запитами до військової частини НОМЕР_1 про надання інформації щодо виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021
Листом від 23.10.2021 відповідач повідомив позивача про стан виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 та надав розрахунок індексації грошового забезпечення, з якого видно, що зокрема, за період з 01.03.2018 по листопад 2018 індексація грошового забезпечення позивача не була нарахована, у грудні 2018 індексація нарахована на суму 71,08 грн., у січні 2019 – 6,88 грн.
Відповідно до виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 25.10.2021 зараховано кошти згідно з постановою суду №380/8485/20 від 23.03.2021 на суму 51436,29 грн.
Позивач вважає, що відповідач неправильно нарахував суму індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 до дня звільнення зі служби, покликаючись на п.5 Порядку №1078, а саме, що відповідач, починаючи з 01.03.2018 не виплачував щомісячну індексацію грошового забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.12.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2022, у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії відмовлено повністю.
Таким чином, спір у даній справі №380/21001/21 суд розглядає з урахуванням того, що дії Військової частини НОМЕР_1 щодо здійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 по 03.01.2019 у сумі, що зазначена у розрахунку, що виданий, зокрема, на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 23.03.2021 у справі №380/8485/20, є правомірними, як це було вирішено у справі №380/20448/21. 
Також суд при ухваленні цього рішення враховує, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.01.2020 та Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19.05.2020 у справі №1.380.2019.006308, ОСОБА_1 виплачено індексацію грошового забезпечення на суму 31405,65 грн.
Позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.09.2021 про проведення перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням щомісячних додаткових грошових винагород та індексації.
Листом від 29.09.2021 відповідач відмовив у проведенні такого перерахунку.
Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні. Водночас суд зазначив про те, що позовні вимоги в частині урахування «щомісячних додаткових грошових винагород» при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні позивача задоволенню не підлягають, оскільки відомості про нарахування такої відсутні в матеріалах справи, рівно ж як і відсутні обґрунтування про її врахування у заявах по суті справи. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відповідно до частини 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-XII від 20.12.91 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Щодо доводів апелянта про відсутність підстав для врахування індексації грошового забезпечення при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в розумінні ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення. При цьому таке грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання, встановлених Конституцією України, гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення", згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Тобто індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Згідно з положеннями абз. 1, 2 пункту 5 розділу XXXII Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 260 від 07.06.2018 (далі - Порядок № 260) одноразова грошова допомога у разі звільнення з військової служби обчислюється з розміру місячного грошового забезпечення, до якого включаються звільненим із займаних посад - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою; які на день звільнення з військової служби перебували в розпорядженні відповідних командирів (начальників) та тим, які до дня звільнення з військової служби були звільнені від посад (у тому числі у зв`язку зі скороченням штатних посад), - щомісячні основні та додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за останньою займаною посадою на день звільнення з військової служби з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення.
Таким чином, одноразова грошова допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення, на яке має право військовослужбовець на день звільнення та розраховується станом на момент звільнення за останньою посадою, яку займав військовослужбовець.
При цьому, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою частиною сум грошового забезпечення.
Отже, враховуючи те, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. 
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, що викладеною в постановах Верховного Суду від 11.12.2019 у справі № 638/5794/17, від 27.12.2019 у справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.
Також суд апеляційної інстанції враховує висновки Верховного Суду у постанові від 19.03.2020 у справі № 820/5286/17, які полягають у тому, що при вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-III, Закону № 1282-XII, та Порядку № 1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, "…тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби… В іншому випадку, не врахування індексації призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення".
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 638/9697/17, де Суд також підсумував, що "…Таким чином, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку про наявність правових підстав для включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача", та у постанові Верховного Суду від 10.05.2019 року у справі № 820/5285/17.
Також колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, яку викладено у постанові від 24.10.2018 у справі № 820/3211/17, в якій суд касаційної інстанції, за наслідками дослідження аналогічних обставин, дійшов висновку, що чинним законодавством передбачено єдине поняття грошового забезпечення військовослужбовців, відповідно до якого вираховуються і пенсійні виплати, і розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.
Окрім того, питання складу грошового забезпечення військовослужбовців було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/2738/17. Ухвалюючи постанову від 06.02.2019 у вказаній справі, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
На підставі встановленого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що проведення виплати грошової допомоги позивачу при звільненні без урахування індексації є протиправним. Аргументи апеляційної скарги відповідача зазначених висновків суду не спростовують.
Щодо доводів апеляційної скарги позивача про безпідставність та необґрунтованість відмови в задоволенні позовних вимог у частині перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби із обчисленням вислуги років у пільговому обчисленні, колегія суддів зазначає наступне.
Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей, визначений  постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393  (далі - Порядок № 393).
В абзаці 1 пункту 10 Порядку № 393 встановлено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, поліцейським, особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби, які звільняються із служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Отже, аналіз правових норм, які регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що одноразова грошова допомога у зв`язку із звільненням зі службу виплачується в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення саме за кожний повний календарний рік служби.
Зазначена правова позиція адміністративного суду узгоджується із постановою Верховного Суду від 29 квітня 2022 року в справі № 580/2497/21, яка в силу приписів частини 5 статті 242 КАС України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується судом під час вирішення наведеного спору. 
Колегія суддів зазначає, що поняття «умова набуття права на призначення і виплату одноразової грошової допомоги» і поняття «обчислення розміру одноразової грошової допомоги», є відмінними, адже до складу першого включається як календарна так і пільгова вислуги років, а до складу другого - лише календарна.
Виходячи із наведеного правового регулювання спірних правовідносин і встановлених обставин справи, вірним є висновок суду попередньої інстанції про відсутність правових підстав для нарахування та виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні за кожен календарний рік служби з врахуванням понад 28 років пільгового стажу і, відповідно, про відмову в задоволенні позовних вимог у цій частині.
Також судом першої інстанції обґрунтовано відхилено посилання позивача щодо урахування «щомісячних додаткових грошових винагород», оскільки відомості про нарахування таких відсутні у матеріалах справи, рівно ж як і відсутні обґрунтування про урахування у заявах по суті справи.   
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що позовні вимоги в частині урахування «щомісячних додаткових грошових винагород» при нарахуванні одноразової грошової допомоги при звільненні позивача задоволенню не підлягають.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи частково адміністративний позов, вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства  (КАС) України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Військової частини НОМЕР_1 та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2022 року у справі № 380/21001/21 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 05.04.2023.