П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 червня 2023 р.	м. Одеса	Справа № 400/3768/22	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції:
м. Миколаїв;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
20.02.2023 року;
Головуючий в 1 інстанції: Величко А.В.

           П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.
        
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 08.06.2022 року №433 про застосування до ОСОБА_1 , водія сержанта поліції ВП №8 Миколаївського РУП в Миколаївській області, дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби;
поновити на посаді;
стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив службу в поліції, на посаді поліцейського-водія відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції, та жодних порушень не вчиняв.
Заперечуючи обґрунтованість оспорюваного наказу, позивач вказує, що під час службового розслідування проігноровано покладені на поліцейського завдання та необхідність їх реалізації поліцейським; відомості, що характеризують поліцейського, а також наявність чи відсутність в його діях порушень законів України чи інших нормативно-правових актів; позивачу не було забезпечено право на захист і наданні пояснень з метою доведення правомірності своїх дій; не враховано пояснення осіб, яким були відомі обставини з приводу правопорушень.
Наведені обставини свідчать про невідповідність рішення відповідача критерію обґрунтованості та правомірності, наявність безумовних підстав для його скасування із зобов`язанням поновити позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправним та скасував наказ №443о/с від 08.06.2022 року «По особовому складу».
Поновив ОСОБА_1 , водія сержанта поліції ВП №8 Миколаївського РУП в Миколаївській області з 10.06.2022 року.
Стягнув з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 97070,08 грн.
Допустив до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_1 , водія сержанта поліції ВП №8 Миколаївського РУП в Миколаївській області.
Допустив до негайного виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місць у розмірі 11565 грн. 
Проаналізувавши положення статтей 18, 19, 77 Закону України «Про Національну поліцію», статтей 1, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, розділів І, ІІ Правил етичної поведінки поліцейських та Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є повне доведення вини особи в ході службового розслідування, метою якого і є саме з`ясування обставин вчинення дисциплінарного порушення, уточнення ступеня вини особи. Такими підставами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи рядового або начальницького складу ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.
Саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного (можливого) правопорушення не є достатнім для того, щоб вважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
З посиланням на положення пункту 1 частини 1 статті 23, частин 1, 2 статті 42 Закону України «Про Національну поліцію», суд першої інстанції визначив, що дії поліцейського стосовно особи вчинені задля забезпечення безпеки себе та оточуючих, пов`язані із здійсненням превентивної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень.
З огляду на те, що матеріали службового розслідування не містять жодних належних доказів завдання особі тілесних ушкоджень внаслідок застосування поліцейським фізичної сили, суд першої інстанції вирішив, що висновки службового розслідування є неповними та необ`єктивними, не ґрунтуються на з`ясуванні всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, а також встановленні причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та без можливості для позивача усунути причини вчинення дисциплінарного проступку.
Одночасно суд першої інстанції зауважив на тому, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби застосовано до позивача із порушенням порядку зростання застосування дисциплінарного стягнення (від менш суворого до крайнього заходу).
Таким чином, суд першої інстанції вбачав наявність правових обставин для задоволення позову, скасування оспорюваного наказу, поновлення позивача на службі та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, Головне управління Національної поліції в Миколаївській області подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням статтей 12, 18 Закону України «Про Національну поліцію» і помилково не враховано, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватись законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги поліцейського, статутів і наказів керівництва, з гідністю і честю поводитись в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх вчиняють.
З огляду на наведене, апелянт вказує на необґрунтоване не врахування судом першої інстанції приписів статтей 42, 44 Закону України «Про Національну поліцію», які, у випадку застосування фізичної сили, зобов`язують поліцейського письмово повідомити про даний факт свого керівника. Крім того, злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського кваліфікується як адміністративне правопорушення, передбачене статтею 185 КУпАП. Отже, у даному випадку не складання поліцейським протоколу у відношенні особи про адміністративне правопорушення та не повідомлення у письмовій формі про даний факт свого керівника свідчить про низькі професійні здібності поліцейського та намагання поліцейського уникнути відповідальності.
При цьому, апелянт наголошує на тому, що стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням певних обставин та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень.
Крім того, з посиланням на положення абзацу 10 пункту 1 статті ІV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, апелянт зазначає, що службовим розслідуванням не встановлюється факт вчинення кримінального правопорушення, оскільки вказане не входить до повноважень дисциплінарної комісії та встановлюється лише органом досудового розслідування у відповідному кримінальному провадженні. Отже, є необґрунтованими висновки суду першої інстанції про не підтвердження належними доказами факту спричинення особі тілесних ушкоджень саме поліцейським, а також характеру, механізмі та давності їх спричинення, оскільки під час службового розслідування судово-медична експертиза не призначається.
Окремо апелянт звертає увагу на те, що відповідно до положень пункту 11 розділу ІІІ Порядку від 23.11.2016 року №1235 накази про накладення дисциплінарних стягнень, зокрема, у виді звільнення зі служби в поліції реалізуються шляхом видання наказів по особовому складу в установленому порядку. На даний час наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача (№721 від 02.06.2022 року), який і став підставою для реалізації дисциплінарного стягнення у виді звільнення позивача зі служби в поліції згідно оспорюваного наказу, є чинним та не оскаржений поліцейським в установленому порядку.
Враховуючи наведене у сукупності, апелянт наполягає, що висновки службового розслідування містять повні та об`єктивні обставини дисциплінарного правопорушення поліцейського, підтверджують факт вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, тому позовні вимоги є повністю не обґрунтованими та у суду першої інстанції не виникло правових підстав для їх задоволення.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність обставин для скасування судового рішення.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, ОСОБА_1 з березня 2007 року по листопад 2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України, з 07 листопада 2015 року по 04.12.2017 року та з 25.11.2021 року – в Національній поліції України. З 25.11.2021 року позивач виконував основні обов`язки поліцейського та перебував на посаді поліцейського-водія відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.
19.05.2022 року начальнику відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області від громадянина ОСОБА_2 подано заяву щодо прийняття заходів стосовно поліцейського, який вчинив до нього неправомірні дії при наступних обставинах:
ОСОБА_2 18.05.2022 року приблизно о 15:30 годині на власному автомобілі DAEWOO LANOS, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під`їхав до блокпосту при в`їзді до смт. Березанка, Миколаївського (Березанського) району, Миколаївської області.
На блокпосту заявника зупинив працівник поліції, який перебував у форменому одязі поліцейського, з жетоном поліцейського, номер якого він не запам`ятав. Також поліцейський був у бронежилеті та озброєний автоматом.
На вимогу поліцейського заявник надав паспорт громадянина України, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після чого поліцейський попросив відчинити багажне відділення автомобіля, на що заявник виконав вимоги поліцейського, залишаючись на водійському сидінні в автомобілі.
На додаткову вимогу поліцейського заявник вийшов з автомобіля та самостійно відчинив багажне відділення автомобіля, висловившись про відсутність у багажному відділенні будь-яких предметів.
На такі вислови поліцейський підійшов ззаду та пересмикнув затвор свого автомату. Після питання заявника, чи буде поліцейський стріляти, останній, тримаючи заявника за шию, штовхнув його на багажник автомобіля та вдарив по лівій нозі, після чого заявник відчув сильний фізичний біль.
Додав, що коли голова заявника знаходилась на багажнику поліцейський наніс якимось твердим предметом два сильних удари в потиличну область голови ззаду, від чого відчув сильний фізичний біль. Зазначив, що від нанесених ударів майже не втратив свідомість, перед очима все потемніло.
Після цього цей же поліцейський наказав заявнику поставити автомобіль трохи вбік, знову подивився багажне відділення та всередині салон автомобіля. Після чого поліцейський розвернувся та пішов від заявника. На питання заявника, чому він його вдарив, поліцейський відповів, що це ще він не сильно вдарив.
Після цього заявник сів в автомобіль та поїхав від блокпосту.
Також, 19.05.2022 року начальником слідчого відділення відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області відібрано у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснення.
Зазначені пояснення ідентичні змісту повідомлених раніше поданій заяві. Разом з цим, ОСОБА_2 додав, що надвечір 18.05.2022 року його стало зле, так як сильно боліла голова і його постійно нудило, практично не спав всю ніч. Вранці він вирішив звернутись із заявою до органів поліції з приводу неправомірних дій поліцейського, а також звернутись за медичною допомогою до Бережанської ЦРЛ.
У поясненнях також додав, що із поліцейським не сперечався, за формений одяг не хапав, тілесних ушкоджень не наносив.
19.05.2022 року відділення поліції №8 МРУП ГУНП в Миколаївській області, у зв`язку із службовою необхідністю при розгляді заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направлено для проведення медичного освідування громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
У запиті також зазначено повідомити при проведенні медичного освідування чи маються на тілі ОСОБА_2 тілесні ушкодження; якщо так, то зазначити їх характер, локалізацію, давність утворення та механізм утворення.
19.05.2022 року т.в.о. начальника УГІ ГУНП в Миколаївській області подано на ім`я начальника ГУНП в Миколаївській області доповідну записку про можливі порушення з боку окремих працівників поліції ВП №8 Миколаївського РУП.
У доповідній записці доведено, що 19.05.2022 року з відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області надійшла інформація щодо можливого порушення службової дисципліни з боку окремих працівників вказаного підрозділу.
Так, 19.05.2022 року до чергової частини ВП №8 Миколаївського ГУП надійшла заява мешканця смт. Березанка, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У заяві повідомлено, що невідома особа в поліцейській формі на блокпосту при в`їзді в смт. Березанка скоїла відносно нього протиправні дії. Вказана заява зареєстрована до ЄО ВП №8 Миколаївського РУП №778 від 19.05.2022 року.
19.05.2022 року начальником Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, за фактом можливих порушень службової дисципліни окремим працівником ГУНП, видано наказ №645 про призначення службового розслідування з утворенням відповідної дисциплінарної комісії.
02.06.2022 року начальником ГУНП в Миколаївській області затверджено Висновок службового розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни окремими працівниками поліції відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області.
Під час службового розслідування враховано доповідну записку, що надійшла до керівництва ГУНП за фактом можливого спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 невідомим поліцейським, та пояснення за результатом опитування працівників поліції ВП №8 Миколаївського РУП, вивчено службову документацію та зібрані матеріали, та встановлено наступні обставини події.
18.05.2022 року поліцейський - водій ВП №8 Миколаївського РУП сержант поліції ОСОБА_1 та інспектор сектору реагування патрульної поліції ВП №8 Миколаївського РУП капітан поліції ОСОБА_3 заступили на добове чергування на блокпост «Береза», який розташований на в`їзді до смт. Березанка Миколаївської області.
В подальшому, 18.05.2022 року в проміжок часу з 15:00 год. по 16:00 год. сержантом поліції ОСОБА_1 на БП «Береза» був зупинений приватний автомобіль «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 , під керуванням громадянина ОСОБА_2 , з метою перевірки документів, що посвідчують особу останнього. 
Громадянин ОСОБА_2 на прохання сержанта поліції ОСОБА_1 повідомив даному поліцейському, що може проїжджати через БП без перевірки будь-яких документів, оскільки являється місцевим мешканцем смт. Березанка Миколаївської області. 
В свою чергу, сержант поліції ОСОБА_1 пояснив громадянину ОСОБА_2 , що для проїзду через БП «Береза» він повинен пред`явити документи, що засвідчують його особу. Після чого, громадянин ОСОБА_2 передав сержанту поліції ОСОБА_1 у руки паспорт громадянина України. В подальшому, сержант поліції ОСОБА_4 запитав у громадянина ОСОБА_2 посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 . 
Однак, громадянин ОСОБА_2 на вказане питання сержанта поліції ОСОБА_1 відреагував неадекватно, а саме почав поводити себе агресивно та зазначив поліцейському про наявність в останнього права перевіряти на БП лише паспорт. 
На таку поведінку громадянина ОСОБА_2 сержант поліції ОСОБА_1 пояснив останньому, що посвідчення водія, засвідчує його право керування транспортним засобом, а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу підтверджує, що автомобіль дійсно зареєстрований та на ньому встановлено відповідні номерні знаки.
Разом з цим, під час спілкування із сержантом поліції ОСОБА_1 громадянин ОСОБА_2 неодноразово звертався до останнього на «ТИ» та провокував його на конфлікт. На що сержант поліції ОСОБА_1 неодноразово прохав громадянина ОСОБА_2 припинити свої протиправні дії, поводити себе тактовно та не провокувати вказаного поліцейського на конфлікт. Після чого, громадянин ОСОБА_2 надав для перевірки сержанту поліції ОСОБА_1 своє водійське посвідчення та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 .
Надалі, перевіривши вказані документи сержант поліції ОСОБА_1 запропонував громадянину ОСОБА_2 вийти з салону автомобіля «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 та відчинити багажне відділення даного транспортного засобу, для проведення поверхневого огляду його вмісту.
Громадянин ОСОБА_2 , відчинивши багажне відділення з салону автомобіля «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 , продовжив сидіти в середині даного автомобіля. На що, сержант поліції ОСОБА_1 продублював громадянину ОСОБА_2 прохання вийти із салону вказаного транспортного засобу та відчинити багажне відділення.
Після чого, громадянин ОСОБА_2 , покинувши салон автомобіля «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 , стрімко наблизившись до багажного відділення, особисто відчинивши його, почав смикати сержанта поліції ОСОБА_1 та кричати: «дивись там нічого не має!». На таку поведінку громадянина ОСОБА_2 сержант поліції ОСОБА_1 попрохав останнього відійти назад на декілька кроків та припинити кричати. Однак, громадянин ОСОБА_2 не відреагував на прохання сержанта поліції ОСОБА_1 та знову почав шарпати даного поліцейського за бронежилет.
В свою чергу, сержант поліції ОСОБА_1 , взявши за плечі громадянина ОСОБА_2 , розвернув його обличчям до багажного відділення автомобіля «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 , та надав останньому вказівку покласти руки на багажник, а ноги розвести на ширину плечей. При цьому, сержант поліції ОСОБА_1 повідомив громадянину ОСОБА_2 , що буде проводити повний огляд автомобіля «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 .
Після цього, сержант поліції ОСОБА_1 попрохав громадянина ОСОБА_2 (який вже заспокоївся та почав нормально спілкуватись) поставити вказаний транспортний засіб на узбіччя, для проведення повного огляду, на що останній добровільно погодився.
В подальшому, після проведення повного огляду сержантом поліції ОСОБА_1 автомобіля «DAEWOO LANOS», н/з НОМЕР_1 , громадянин ОСОБА_2 поїхав у напрямку смт. Березанка, Миколаївської області.
19.05.2022 року громадянин ОСОБА_2 звернувся до ВП №8 із заявою про спричинення йому 18.05.2022 року тілесних ушкоджень поліцейським на БП «Береза».
Відповідно до довідки КНП «Березанська ЦРЛ» від 19.05.2022 року громадянину ОСОБА_2 встановлено діагноз: «забій м`яких тканин потиличної області голови та струс головного мозку легкого зміщення».
Надалі, керівництвом ВП №8 Миколаївського РУП заяву ОСОБА_2 із усіма матеріалами було направлено за належністю до Територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві, для надання правової оцінки діям сержанта поліції ОСОБА_1 .
Опитаний в ході службового розслідування сержант ОСОБА_1 категорично заперечив факт порушення службової дисципліни зі свого боку, підтвердив вищевикладені обставини у повному обсязі та повідомив, що будь-яких погроз громадянинку ОСОБА_2 не висловлював та ударів останньому не наносив.
Разом з цим, ОСОБА_1 не доповів письмово керівництву ВП №8 Миколаївського РУП про вказану подію, пояснивши це тим, що вжито всіх можливих заходів щодо припинення протиправних дій громадянина ОСОБА_2 та врахував похилий вік останнього. 19.05.2022 року приблизно о 07:30 год. ОСОБА_1 в усному порядку доповів т.в.о. начальника ВП №8 Миколаївського РУП майору поліції Тесленку Д.В. про застосування фізичної сили відносно громадянина ОСОБА_2 та зазначив, що конфлікт було вичерпано на місці події.
Також, опитані у ході службового розслідування капітан поліції ОСОБА_3 , військовослужбовці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які несли службу 18.05.2022 року на БП «Береза», підтвердили вищевикладені обставини та зазначили, що в цей день громадянин ОСОБА_2 дійсно поводив себе неадекватного під час спілкування із сержантом поліції ОСОБА_1 . При цьому, вони повідомили, що не бачили, щоб сержант поліції ОСОБА_1 , перебуваючи на БП «Береза» 18.05.2022 року, наносив удари та спричиняв тілесні ушкодження громадянину ОСОБА_2 .
Одночасно з цим, опитаний під час службового розслідування майор поліції ОСОБА_7 підтвердив, що 19.05.2022 року сержант поліції ОСОБА_1 дійсно повідомив йому в усному порядку про факт застосування фізичної сили відносно громадянина ОСОБА_2 .
Під час службового розслідування також враховано відібрані пояснення громадянина ОСОБА_2 та службову характеристику поліцейського ОСОБА_1 і діюче дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани, застосованого відносно поліцейського на підставі наказу від 20.05.2022 року №647.
Аналіз зібраних у ході службового розслідування матеріалів надав Дисциплінарній комісії підстави вважати підтвердженим факт вчинення позивачем дисциплінарного правопорушення сержантом поліції ОСОБА_1 , що виразилось у порушенні ним вимог ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.08.2018 року №2337-VІІІ, щодо обов`язку поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, сприяти керівникові в організації до тримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; вимог ч. 1 ст. 18 та ч. 2 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ щодо обов`язку поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва та обов`язку поліцейського письмово повідомити свого керівника про факт застосування фізичної сили; вимог ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення; вимог п. 4 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, щодо обов`язку уповноваженої особи органів поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність.
Одночасно, Дисциплінарна комісії визначила не можливим під час службового розслідування, без проведення слідчо-розшукових дій встановити або спростувати факт спричинення тілесних ушкоджень сержантом поліції ОСОБА_1 громадянину ОСОБА_2 .
У висновку Дисциплінарна комісія визначила підтвердженими відомості, які стали підставою для призначення службового розслідування.
Дисциплінарна комісія вирішила, що за вчинення дисциплінарного проступку, який виразився в порушенні ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.08.2018 року №2337-VІІІ, щодо обов`язку поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, сприяти керівникові в організації до тримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; вимог ч. 1 ст. 18 та ч. 2 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ щодо обов`язку поліцейського неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва та обов`язку поліцейського письмово повідомити свого керівника про факт застосування фізичної сили; вимог ст. 254 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення; вимог п. 4 розділу II Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року № 1376, щодо обов`язку уповноваженої особи органів поліції скласти протокол про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність, поліцейського – водія відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_1 , враховуючи наявність діючого дисциплінарного стягнення «сувора догана», оголошеного наказом від 20.05.2022 року №647, слід звільнити зі служби в поліції.
Наказом Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 02.06.2022 року №721 до поліцейського-водія відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області сержанта поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.
Вказаний наказ реалізовано наказом начальника Головного управління Національної поліції в Миколаївській області від 08.06.2022 року №443 о/с, яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 6 у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби.
Не погоджуючись зі звільнення зі служби в поліції, посилаючись на необґрунтованість та неправомірність наказу від 08.06.2022 року №443 о/с, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-VIII Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Статтею 2 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено, що завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.
Основні обов`язки поліцейського закріплені у частині 1 статті 18 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIIІ, згідно яких поліцейський зобов`язаний, у тому числі неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
Частинами 1, 2 статті 19 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
У статті 64 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено, що особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Апеляційний суд враховує, що відповідно до частин 1, 2 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Частина 3 вказаної статті Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII визначає, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, у тому числі бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки.
За правилами статті 11 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За змістом статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Відповідно до частин 1, 2, 3, 4, 6, 10 статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Згідно із частинами 1, 5, 9, 15 статті 15 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії.
Кожна посадова особа поліції відповідно до своїх повноважень зобов`язана сприяти проведенню службового розслідування.
Уповноважений член дисциплінарної комісії, що проводить службове розслідування, має право, у тому числі одержувати пояснення щодо обставин справи від поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, та від інших осіб.
За результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
За правилами статті 16 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником.
У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів.
Службове розслідування вважається завершеним у день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка його заміщує, висновку за результатами службового розслідування. Якщо закінчення строку проведення службового розслідування припадає на вихідний чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Відповідно до частини 1 статті 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII під час проведення службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
У частині 2 вказаної статті Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право:
1) надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються;
2) подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи;
3) ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України "Про захист персональних даних", "Про державну таємницю" та іншими законами;
4) подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування;
5) користуватися правничою допомогою.
За правилами статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є:
1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку;
2) попередня бездоганна поведінка;
3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород;
4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди;
5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність;
6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.
Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.
Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є:
1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння;
2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення;
3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього;
4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку;
5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.
У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.
Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Вказані положення Дисциплінарного статуту Національної поліції України кореспондуються із приписами наказу МВС України «Про реалізацію окремих положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України» від 07.11.2018 року №893, зареєстрованого Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807.
Аналіз наведених норм показав, що дисциплінарна відповідальність поліцейського виникає у разі вчинення дисциплінарного проступку, тобто у разі недотримання чи неналежного дотримання поліцейським службової дисципліни.
Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно - щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Висновок службового розслідування повинен містити повне та об`єктивне дослідження обставин скоєння дисциплінарного проступку, тобто повинні бути встановлені обставини, за яких особа скоїла дисциплінарний проступок або які стали підставою для призначення службового розслідування, а також те, чи мали вони місце взагалі; час, місце, спосіб, мотив та мету вчинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Отже, в контексті спірних правовідносин в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни та має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку.
Слід враховувати, що згідно із статтею 185 КУпАП злісна непокора законному розпорядженню або вимозі поліцейського при виконанні ним службових обов`язків, а також вчинення таких же дій щодо члена громадського формування з охорони громадського порядку і державного кордону або військовослужбовця у зв`язку з їх участю в охороні громадського порядку - тягне за собою накладення штрафу від восьми до п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від сорока до шістдесяти годин, або виправні роботи на строк від одного до двох місяців з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк до п`ятнадцяти діб.
Відповідно до відповідно до частин 1, 2 статті 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року №1395, 
За правилами пункту 1 розділу ІІ Інструкції від 07.11.2015 року №1395 протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається в письмовій формі відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:
1) письмові пояснення свідків правопорушення в разі їх наявності;
2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу в разі здійснення його затримання;
3) акт огляду на стан сп`яніння в разі проведення огляду на стан сп`яніння;
4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.
За наявності технічної можливості протокол про адміністративне правопорушення складається в електронній формі з автоматичним присвоєнням йому відповідної серії та номера, який роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв.
Згідно із пунктом 4 розділу ІІ Інструкції від 07.11.2015 року №1395 під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене статтею 188-28 КУпАП, щодо невиконання законних вимог (приписів) посадових осіб уповноважених підрозділів Національної поліції України, щодо усунення порушень правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, додаються акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі та копія раніше надісланої (врученої) вимоги (припису) (додаток 3).
Також, відповідно до частини 1 статті 42 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII поліція під час виконання повноважень, визначених цим Законом, уповноважена застосовувати такі заходи примусу:
1) фізичний вплив (сила);
2) застосування спеціальних засобів;
3) застосування вогнепальної зброї.
У частині 2 цієї статті Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII передбачено, що фізичним впливом є застосування будь-якої фізичної сили, а також спеціальних прийомів боротьби з метою припинення протиправних дій правопорушників.
Згідно із частинами 1, 5 статті 43 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII поліцейський зобов`язаний заздалегідь попередити особу про застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї і надати їй достатньо часу для виконання законної вимоги поліцейського, крім випадку, коли зволікання може спричинити посягання на життя і здоров`я особи чи та/або поліцейського або інші тяжкі наслідки, або в ситуації, що склалася, таке попередження є невиправданим або неможливим.
Заборонено застосування фізичної сили, спеціальних засобів і вогнепальної зброї до жінок з явними ознаками вагітності, малолітніх осіб, осіб з явними ознаками обмежених можливостей або старості, крім випадків учинення ними збройного чи групового нападу, учинення збройного опору поліцейському, що загрожує життю і здоров`ю інших осіб або поліцейських, якщо відбити такий напад або опір іншими способами і засобами неможливо.
За правилами частин 1, 2 статті 44 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII поліцейський може застосовувати фізичну силу, у тому числі спеціальні прийоми боротьби (рукопашного бою), для забезпечення особистої безпеки або/та безпеки інших осіб, припинення правопорушення, затримання особи, яка вчинила правопорушення, якщо застосування інших поліцейських заходів не забезпечує виконання поліцейським повноважень, покладених на нього законом.
Поліцейський зобов`язаний письмово повідомити свого керівника, а той зобов`язаний повідомити прокурора про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили.
Виходячи з обставин, що склались у цій справі, колегія суддів враховує, що підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення згідно оспорюваного наказу стало:
порушення поліцейським вимог ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.08.2018 року №2337-VІІІ, що виразилось у не дотриманні обов`язку поліцейського знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки, сприяти керівникові в організації до тримання службової дисципліни;
порушення поліцейським вимог ч. 1 ст. 18, ч. 2 ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року №580-УІІІ, що виразилось у не виконанні обов`язку неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва та обов`язку поліцейського письмово повідомити свого керівника про факт застосування фізичної сили;
порушення поліцейським вимог ст. 254 КУпАП, що виразилось у не складанні протоколу про адміністративне правопорушення не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення;
порушення поліцейським вимог п. 4 розділу II Інструкції від 06.11.2015 року №1376, що виразилось у не виконанні обов`язку скласти протокол про адміністративне правопорушення у разі вчинення адміністративного правопорушення особами, які досягли віку, з якого настає адміністративна відповідальність.
Також, як свідчать обставини справи, застосування 18.05.2022 року до громадянина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поліцейського заходу примусу у вигляді фізичної сили позивачем не заперечується.
Виходячи з положень частини 2 статті 42 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII, а саме того, що застосування поліцейським будь-якої фізичної сили вчиняється з метою припинення протиправних дій правопорушника, колегія суддів погоджується із доводами Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про те, що протиправність відповідних дій громадянина має бути зафіксована у порядку, встановленому, зокрема, КУпАП та Інструкцією від 06.11.2015 року №1376. 
Крім того, є ґрунтовними доводи Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про обов`язок поліцейського письмово повідомити свого керівника про завдання особі тілесних ушкоджень унаслідок застосування фізичної сили, як це передбачено у положеннях статті 44 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII.
Не виконання поліцейським покладених на нього обов`язків, передбачених статтею 18 Закону України від 02.07.2015 року №580-VIII, статтею 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.08.2018 року №2337-VІІІ, а також приписів КУпАП та Інструкції від 06.11.2015 року №1376, підтверджує вчинення поліцейським дисциплінарного проступку.
При цьому, як свідчать матеріали службового розслідування, при обранні виду дисциплінарного стягнення Головним управлінням Національної поліції в Миколаївській області враховано відсутність обставин, що пом`якшують відповідальність поліцейського, службову характеристику поліцейського та обставини, що обтяжують відповідальність поліцейського, а саме вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення.
Ґрунтовність доводів апелянта полягає й у тому, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу. На цьому, в обґрунтування своїх доводів у позові наголошувалось і позивачем.
Однак, колегія суддів зауважує на тому, що, з огляду на приписи статті 13, 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України від 15.03.2018 року №2337-VIII, застосування відповідного виду дисциплінарного стягнення має індивідуальний характер та залежить від характеру правопорушення, особи поліцейського, обставин, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Цими приписами законодавства не передбачається при обранні виду стягнення саме послідовності його застосування, яка також не має наводитись (обґрунтовуватись) у відповідному наказі керівника органу поліції.
Також, не притягнення поліцейського на момент видання відповідного наказу до кримінальної чи адміністративної відповідальності не спростовує наявність в діях поліцейського дисциплінарного проступку.
Доводи позивача про не забезпечення під час проведення службового розслідування його прав на захист спростовуються відібраними у нього поясненнями під час дисциплінарного провадження. Крім того, як свідчать матеріали, заяв чи клопотань про участь його представника під час службового розслідування до Дисциплінарної комісії подано не було.
Врахуванню підлягає й та обставина, що наказ від 02.06.2022 року №721 саме про притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності і який став підставою для видання оспорюваного за позовом наказу від 08.06.2022 року №443о/с, позивачем у позовній заяві не оскаржується.
З огляду на те, що службове розслідування є повним та об`єктивним, висновки Дисциплінарної комісії та в наказі про звільнення позивача зі служби в поліції є обґрунтованими, відповідач при виданні оспорюваного наказу діяв з дотриманням чинного законодавства та в межах своїх повноважень, колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову, поновлення позивача на посаді та стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Оскільки висновки суду не відповідають нормам матеріального і процесуального права, а також обставинам справи, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог ст. 317 КАС України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Миколаївській області – задовольнити.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2023 року – скасувати.
Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу – відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

   Головуючий суддя:                                                            О.В. Єщенко
                             
                            судді:                                                            А.В. Крусян
                                                                                                    
                                                                                                              О.В. Яковлєв