ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/22969/21                                                Головуючий суддя І інстанції Муратова С.О.
Апеляційне провадження № 33/818/299/23                                  Суддя доповідач Шабельніков С.К.
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 травня 2023 року                                                         м.Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
за участю секретаря - Вакули Н.С., 
особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,         - ОСОБА_1 ,
захисника         - Бабаскіна К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою захисника Бабаскіна К.С. на постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -

в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
- визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн., на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір у розмірі 496 грн. 20 коп.

Постановою встановлено, що 21.11.2021 о 05-15 год. ОСОБА_1 керував автомобілем «Chevrolet Lcetti», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 12/2, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

В своїй апеляційній скарзі захисник Бабаскін К.С. просить скасувати постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2022 року стосовно ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що з наявного в матеріалах справи відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, дії працівників поліції та медичного закладу є незаконними і суперечать вимогам чинного законодавства. Апелянт також зазначає, що його підзахисний не відмовлявся від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки повідомляв поліцейському та лікарю-наркологу, що не може здати сечу з природних причин, проте погоджувався здати кров.

Крім того, захисник Бабаскін К.С. просив поновити йому пропущений строк апеляційного оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2022 року, посилаючись на те, що в судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав та копію постанови не отримував, а тому не мав можливості у строк, передбачений чинним законодавством подати апеляційну скаргу.
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника Бабаскіна К.С.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи захисника Бабаскіна К.С. та ОСОБА_1 , які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту в повному обсязі, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення поданої апеляційної скарги без задоволення, з наступних підстав.

Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови за доводами захисника Бабаскіна К.С. та Черенкова І.С., наданими під час апеляційного розгляду, судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду першої інстанції щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зокрема, висновок, викладений у постанові судді Київського районного суду м. Харкова від 10.11.2022 року про винність ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме відомостями: протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287504 від 21.11.2021 року (а.с.1), направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 21.11.2021 року (а.с.9), письмових пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.5, 6) та наявного в матеріалах справи відеозапису (а.с.4).
Так, згідно відомостей протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287504 від 21.11.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 21.11.2021  року близько 05 години 15 хвилин керував транспортним засобом «Chevrolet Lcetti», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 12/2, з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи. В порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху України, від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків. Від ознайомлення зі змістом протоколу та його підписання ОСОБА_1 відмовися (а.с.1).
Вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, крім протоколу, також підтверджується:
- відомостями письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21.11.2021 року, які письмово підтвердили, що в їх присутності ОСОБА_1 , будучи доставленим до медичного закладу, відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку, в закладі охорони здоров`я, а також відмовився від ознайомлення за протоколом про адміністративне правопорушення та підписувати цей протокол (а.с..5, 6);
- поясненнями свідка - інспектора ОСОБА_4 , який складав протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287504 від 21.11.2021 року та безпосередньо був допитаний під час апеляційного розгляду, при цьому попереджений про кримінальну відповідальність за надання неправдивих показань, згідно яких вбачається, що цим працівником поліції був зупинений транспортний засіб «Chevrolet», під керуванням ОСОБА_1 , та у останнього були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, у зв`язку з чим водія було доставлено до медичного закладу для проходження відповідного огляду;
- відомостями з бланку направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 21.11.2021 року до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер», з якого вбачається, що у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи (а.с. 9);
- відомостями відеозапису з нагрудних камер поліцейських, на якому зафіксовано, що на пропозицію працівника поліції в присутності двох свідків ОСОБА_1 погоджується пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі. Після доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу, останній фактично відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції та лікарю-наркологу, що відмовляється здати біологічне середовище - сечу, посилаючись на те, що фізично це не може зробити;
- відомостями рапорту інспектора Павлюка М.П. від 21.11.2021 року, під час несення служби в нічну зміну з 20.11.2021 року на 21.11.2021 рок, у складі екіпажу 1202 разом із ст. лейтенантом поліції ОСОБА_4, було отримано інформацію, що, начебто, за кермом автомобіля «Chevrolet Lcetti», д.н.з. НОМЕР_1 ,, водій знаходиться в стані сп`яніння. Вищевказаний автомобіль було зупинено за адресою: : м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 12/2, водієм якого виявився ОСОБА_1 , який мав ознаки наркотичного сп`яніння. В присутності двох свідків спочатку водій забажав пройти огляд у закладі охорони здоров`я, але по прибуттю до медичного закладу КНП ХОР «ОНД» ОСОБА_1 повідомив у присутності свідків про те, що не бажає проходити відповідний огляд (а.с.10).
Апеляційний суд бере до уваги той факт, що згідно відомостей відеозапису, доданого до матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечував, що керував 21.11.2021 о 05 год. 15 хв. автомобілем «Chevrolet Lcetti», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 12/2. 
Під час апеляційного перегляду постанови суду першої інстанції ОСОБА_1 також не оспорював, що саме він керував вищезазначеним транспортним засобом 21.11.2021 о 05 год. 15 хв. за адресою, що зазначена в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287504 від 21.11.2021 року, а тому апеляційна скарга в цій частині є необґрунтованою та безпідставною.
Щодо апеляційних доводів захисника про порушення порядку огляду ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння та відсутності відмови останнього від проходження такого огляду, апеляційний суд зазначає наступне.
Посилання апелянта на відсутність в нього ознак наркотичного сп`яніння та не встановлення їх працівником поліції, як на істотні порушення, є безпідставними.
Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак наркотичного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Тобто, виявлення працівником поліції у водія ознак наркотичного чи алкогольного сп`яніння є його дискреційними повноваженнями.
Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння рук, поведінка, що не відповідає обстановці, підвищена жвавість ходи.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.
При цьому відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку огляд для визначення стану наркотичного сп`яніння.
Апеляційний суд також враховує те, що ОСОБА_1 отримував посвідчення водія НОМЕР_2 від 17.06.2016 року внаслідок складання ним іспиту на знання вимог ПДР України (а.с.3), а тому повинен знати обов`язки та наслідки для водія щодо відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи захисника Бабаскіна К.С. про те, що ОСОБА_1 фізично не зміг здати сечу на аналіз, на думку суду, є суб`єктивними та безпідставними, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме відеозапису події, ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння шляхом здачі біологічного матеріалу - сечі. Однак, останній від здачі біологічного матеріалу відмовився, пояснив, що фізично це не може зробити. Таким чином, ОСОБА_1 фактично ухилився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Також з відомостей відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 на неодноразові пропозиції працівника поліції пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння, шляхом надання біологічного матеріалу - сечі, відмовився.
Враховуючи, що як лікарем-наркологом, так і поліцейськими було надано реальну об`єктивну можливість ОСОБА_1 пройти медичний огляд у повному об`ємі, а також в законному порядку йому було надано можливість реалізації його обов`язків, встановлених Правилами дорожнього руху, однак останній їх не використав, дії лікаря-нарколога та поліцейських, у цьому конкретному випадку, є законними та обґрунтованими.
Щодо тверджень ОСОБА_1 та апеляційних доводів захисника Бабаскіна К.С. про те, що ОСОБА_1 погоджувався здати кров, апеляційний суд звертає увагу на те, що, відповідно до п.п. 12, 13 Розділу 3 Інструкції № 1452/735, предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча, змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук. Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Тобто, зі змісту Інструкції Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, дослідження біологічного середовища - крові, якщо у особи неможливо взяти інші біологічні зразки в силу певних обставин, а саме коли водій знаходиться без свідомості чи перебуває у важкому стані і у нього неможливо відібрати біологічне середовище (сечу) та ін.
Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводить лікар шляхом проведення лабораторних досліджень, а отже саме лікар визначає вид зразків біологічного середовища, необхідних для лабораторного дослідження.
При цьому, належить врахувати, що працівником поліції декілька разів надавалася ОСОБА_1 можливість пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння шляхом надання ним біологічного середовища - сечі, але останній навіть не намагався пройти цей огляд, а саме не просив працівників поліції надати йому води та зачекати певний час для проходження цього огляду.
Крім того, з відомостей відеозапису не вбачається, що ОСОБА_1 повідомляв працівникам поліції та лікарю, що за станом здоров`я він не може пройти такий огляд.
Належить врахувати, що ОСОБА_1 будь-яких зауважень до протоколу про адміністративне правопорушення щодо незаконних дій працівників поліції та медичного закладу не подавав.
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 та захисником Бабаскіним К.С. подавалися заяви у порядку, передбаченим чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а також дій працівників медичного закладу при доставленні ОСОБА_1 до медичного закладу.
Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи, складені уповноваженими державними особами та дії цих посадових осіб, що їх складали, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 та захисником Бабаскіним К.С. не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції та медичного закладу до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення цих осіб до дисциплінарної відповідальності.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що ОСОБА_1 та його захисник зверталися до суду в порядку КАСУ щодо оскарження дій працівників поліції та медичного закладу.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи відсутність будь-яких скарг та заяв сторони захисту щодо дій працівників поліції щодо причин зупинки транспортного засобу під керування ОСОБА_1 , проведення фіксації подій, складенні протоколу та інших процесуальних документів, а також дій працівників медичного закладу при доставленні ОСОБА_1 до закладу охорони здоров`я для проведення огляду водія на стан наркотичного сп`яніння, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції та медичного закладу.
За таких обставин, стороною захисту не надано об`єктивних доказів, які спростовували висновки суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, про те, що ОСОБА_1 керував 21.11.2021 року о 05 год. 15 хв. транспортним засобом «Chevrolet Lcetti», д.н.з. НОМЕР_1 , за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська, буд. 12/2, та він відмовився пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в установленому законом порядку.
Апеляційний суд не бере до уваги та ставиться критично до відомостей наданого захисником сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серії 10ААЖ №475840, оскільки цей сертифікат складений та огляд ОСОБА_1 проведений 25.11.2021 року, тобто через чотири дні після подій за протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287504 від 21.11.2021 року.
Відповідно до вимог ч.4 ст.266 КУпАП, огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Отже, з урахуванням вимог ст.266 КУпАП, надана захисником сертифікат серії 10ААЖ №475840 від 25.11.2022 року свідчить про проходження огляду ОСОБА_1 після спливу двох годин з моменту встановлення підстав для проходження такого огляду, не може вважатися доказом у справі.
Крім того, належить взяти до уваги, що згідно відомостей справи та оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за відмову від від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, а не за керування особою в стані сп`яніння.
Відповідно до вимог ст. 266 КУпАП вбачається, що огляд осіб на стан наркотичного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я, що узгоджується із вимогами п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, де зазначено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п.4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Апеляційний суд також враховує правові висновки, що містяться в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», згідно яких, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ними був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння та його доставлено до медичного закладу для проходження відповідного огляду, але в присутності двох свідків ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, про що складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ № 287504 від 21.11.2021 року, що повністю відповідає вимогам вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання захисника на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника Бабаскіна К.С. задовольнити, поновивши йому процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2022 року.
Апеляційну скаргу захисника Бабаскіна К.С. залишити без задоволення, а постанову судді Київського районного суду м. Харкова від 10 листопада 2022 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.К. Шабельніков