ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року 
м. Київ

справа № 160/9422/20
адміністративне провадження № К/9901/42906/21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Дашутіна І.В.,  Васильєвої І.А., 
 
розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу №160/9422/20
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 (суддя Маковська О.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021 (головуючий суддя Добродняк І.Ю., судді: Бишевська Н.А., Семененко Я.В.),
В С Т А Н О В И В :
В серпні 2020 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі також - відповідач, контролюючий орган), в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
від 29.06.2016 №2647-1303, №2646-1303 та №2645-1303 щодо нарахування земельного податку за другу половину 2016 року;
від 07.06.2018 №993875-1309-0462, №993874-1309-0462 та №993873-1309-0462 щодо нарахування земельного податку за 2018 рік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у позивача відсутній обов`язок зі сплати земельного податку, оскільки нежитлові приміщення, під обслуговування яких відведені земельні ділянки, за нотаріально посвідченим актом приймання-передачі були внесені до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», ТОВ  «Реал Естейт Днепр» на підставі чого у 2016 році були внесені відповідні зміни щодо власника нерухомого майна до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.
Рішенням Дніпропетровського оружного адміністративного суду від 24.12.2020, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021, позов задоволено.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 29.06.2016 №2647-1303, №2646-1303 та №2645-1303.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення від 07.06.2018 №993875-1309-0462, №993874-1309-0462 та №993873-1309-0462.
Так, судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Соборному управлінні ГУ ДПС у Дніпропетровській області як платник земельного податку з фізичних осіб та орендної плати з фізичних осіб.
У власності позивача знаходилися нежитлові приміщення, розташовані у м.Дніпрі за наступними адресами:
- АДРЕСА_1 , з 29.03.2016, номер запису №14011268 (договір дарування торгового комплексу від 29.11.2000);
- АДРЕСА_2 , з 25.06.2016, номер запису №15139703 (договір дарування приміщення магазину від 29.11.2000);
- АДРЕСА_3 , з 25.06.2016, номер запису №20146449 (договір дарування від 15.04.1999).
У зв`язку з володінням нерухомим майном за вказаними адресами між Дніпровською міською радою (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) було укладено ряд договорів оренди землі, а саме:
- від 28.12.2001№2035, згідно з яким Дніпровська міська рада передає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0715 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для фактичного розміщення торговельного комплексу;
- від 03.12.2001 №1854, згідно з яким Дніпровська міська рада передає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0020 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, ( АДРЕСА_3 ) для фактичного розміщення аптеки;
- від 08.02.2002 №256, згідно з яким Дніпровська міська рада передає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,0038 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , ( АДРЕСА_2 ) для фактичного розміщення магазину та аптеки.
Відповідно до актів приймання-передачі майна, яке передається до статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Естейт Днепр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Естейт Днепр-Сич», посвідчених приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучер Я.В. та зареєстрованих в реєстрі за №№1246, 1247, 1268, 1269, ОСОБА_1 передав до статутного капіталу вказаних товариств, а останні прийняли нерухоме майно, зокрема:
-          в житловому будинку частина першого поверху - аптека - приміщенні 64, позиції 17, 18а, 18а-1, 16а, 16а-1, 16а-2 загальною площею 59,2 кв.м за адресою: АДРЕСА_3 ;
-          торгівельний комплекс загальною площею 400,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;
-          приміщення №48,61 у житловому будинку на першому поверсі загальною площею 132,3 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . 
На підставі зазначених актів приймання-передачі майна та рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексні номери 34942356, 30215548, 29090447, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Райською Т.М. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про право власності, згідно з якими об`єкти нерухомого майна за вищевказаними адресами є приватною власністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Естейт Днепр» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Реал Естейт Днепр-Сич». 
29.06.2016 та 07.06.2018 контролюючим органом прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення, якими ОСОБА_1 як землекористувачу земельними ділянками під нежитловими приміщеннями за вищевказаними адресами визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2016 й 2018 роки в загальній сумі 87717,04 грн. 
Не погодившись з такими податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся до суду з цим позовом. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, висновки якого підтримав апеляційний суд, виходив з того, що в силу приписів статті 120 Земельного кодексу України та статті 287 Податкового кодексу України у зв`язку з відчуженням платником нерухомого майна, право користування земельними ділянками, на якій воно розташоване, перейшло до нового власника об`єктів нерухомості, а відтак прийшли до висновку про безпідставне нарахування позивачу за 2016 та 2018 роки орендної плати з фізичних осіб на зазначені земельні ділянки.
З рішеннями судів попередніх інстанцій не погодився відповідач та подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.  
Касаційна скарга контролюючого органу обґрунтована неможливістю переходу права власності на об`єкти нерухомості на підставі акту приймання-передачі, а відтак твердження судів про те, що власниками нерухомого майна стали ТОВ «Реал Естейт Днепр» та ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», є хибними, що, на думку відповідача, свідчить про правильність нарахування податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб саме ОСОБА_1 . Окрім того, з витягів з інтегрованих карток товариств вбачається, що земельний податок останніми не сплачувався ні у 2016, ні у 2018 році, що, на думку відповідача, вказує на обґрунтованість нарахування такого податку позивачеві.  
Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2021 відкрито касаційне провадженні за касаційною скаргою контролюючого органу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021.
У відзиві на касаційну скаргу позивач проти доводів та вимог останньої заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, суд приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Предметом перевірки в касаційному порядку є питання правомірності прийняття контролюючим органом податкових повідомлень-рішень про нарахування позивачеві податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб за 2016 та 2018 роки за користування земельними ділянками. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Як передбачено пунктом 287.1 статті 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році.
У разі надання в оренду земельних ділянок (у межах населених пунктів), окремих будівель (споруд) або їх частин власниками та землекористувачами податок за площі, що надаються в оренду, обчислюється з дати укладення договору оренди земельної ділянки або з дати укладення договору оренди будівель (їх частин) (пункт 287.7 статті 287 ПК України).
Згідно статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (стаття 120 ЗК України).
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю» від 5 листопада 2009 року N 1702-VI внесено ряд уточнюючих змін, зокрема до Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про оренду землі», якими вдосконалено регулювання порядку переходу права користування земельною ділянкою у разі переходу до іншої особи права власності на розташоване на ній нерухоме майно.
Відповідно до пункту «е» статті 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Згідно з статтею 31 Закону України «Про оренду землі», договір землі припиняється, зокрема, у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці іншою особою.
Окрім цього, частиною першою статті 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Законом України від 5 листопада 2009 року N 1702-VI статтю 7 Закону України «Про оренду землі» доповнено частиною третьою, за якою до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда.
У розумінні наведених положень законодавства при виникненні в іншої особи права власності на жилий будинок, будівлю або споруду (відповідно до договору, який містить необхідні за законом істотні умови), право попереднього власника або користувача припиняється в силу прямої вказівки закону без припинення у цілому договору оренди земельної ділянки. Відповідно, новий власник об`єкта нерухомості, якому переходить право оренди, набуває права оренди за чинним договором оренди, а не у порядку повторного надання земельної ділянки, тобто має місце заміна сторони у зобов`язанні.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 18 квітня 2019 року (справа №807/292/18), від 02 липня 2019 року (справа №819/1365/17), від 23 червня 2020 року (справа №817/492/17) та від 28 грудня 2021 року (справа №803/846/17), від 19 січня 2023 року (справа №803/806/17) та від 17 лютого 2023 року (справа № 420/23645/21). 
Суди попередніх інстанцій встановили, що на земельних ділянках, розташованих за адресами: АДРЕСА_1,  АДРЕСА_2, АДРЕСА_3 , знаходяться об`єкти нерухомості, які належали позивачеві на праві власності та були передані до статутного капіталу ТОВ «Реал Естейт Днепр», ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» на підставі актів приймання-передачі майна й за останніми зареєстровано право власності на такі об`єкти. 
Таким чином, проаналізувавши наведені вище законодавчі положення, суди дійшли правильного висновку, що після реєстрації права власності на об`єкти нерухомості до ТОВ «Реал Естейт Днепр» та ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич» перейшов встановлений податковим законом обов`язок зі сплати орендної плати за вищевказані земельні ділянки, а тому контролюючим органом безпідставно нараховано позивачеві таке грошове зобов`язання згідно із оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями, у зв`язку із чим останні є протиправними й підлягають скасуванню.
Що ж стосується доводів касаційної скарги щодо несплати у 2016 та 2018 роках земельного податку ТОВ «Реал Естейт Днепр» та ТОВ «Реал Естейт Днепр-Сич», що, на думку контролюючого органу, додатково підтверджує його позицію, то як обґрунтовано вказав суд апеляційної інстанції, невиконання такого обов`язку товариствами не може бути підставою для нарахування податкових зобов`язань позивачеві та в жодному разі не може свідчити про законність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.
Посилання ж контролюючого органу у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Вищого господарського суду України від 26.01.2017 у справі №911/1601/16, Верховного Суду від 11.04.2018 у справі  №910/12827/17,  від 11.06.2018 у справі №916/613/17 та 22.05.2018 у справі №910/12258/17 щодо неможливості переходу права власності на об`єкти нерухомості на підставі акту приймання-передачі колегія суддів вважає безпідставними, оскільки усі ці справи розглянуті у порядку господарського судочинства, а предметом спору є визнання договору та/або актів приймання-передачі недійсними, а відтак не є релевантними до спірних правовідносин.
Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень і погоджується з їх висновками.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.12.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 05.10.2021  у справі №160/9422/20- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді	В.П. Юрченко І.В. Дашутін   І.А. Васильєва