ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 645/1542/22                Головуючий суддя І інстанції Федорова О. В.
Провадження № 33/818/479/23        Суддя доповідач Грошева О.Ю.
Категорія: Керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року                                         
Суддя Харківського апеляційного суду Грошева О.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2023 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:
Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, тимчасово не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнуто з  ОСОБА_1  на користь держави в особі Державної судової адміністрації України судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 (двадцять) коп.
Як встановлено судом відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №287218 від 08.12.2022 року, 08.12.2022 року о 10 год. 48 хв. ОСОБА_1 в м. Харкові по Салтівському Шосе, 194, керував транспортним засобом ВАЗ 2170, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння: звужені зіниці очей, які не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. 
Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, водій відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки про існування вказаної постанови він дізнався лише 31.03.2023 року
Просить постанову судді скасувати та закрити справу за відсутністю у діях ОСОБА_1 складу такого правопорушення 
Зазначає, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням вимог чинного законодавства України, при цьому суд першої інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи, які мають значення для правильного вирішення адміністративного спору, неправильно та неповно дослідив докази, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, а також суд не вірно застосував норми як матеріального так і процесуального права, що потягло за собою неправильне вирішення адміністративного спору.
Вказує на порушення правил підсудності розгляду даної справи, оскільки вона повинна була розглядатися в Московському районному суді міста Харкова, але розглянута у Фрунзенському районному суді м. Харкова.

У протоколі про адміністративне правопорушення пояснення двох свідків до протоколу не долучено, відеозапис бодікамери №472990 - відсутній, копія рапорту не надано.
До протоколу долучено лише відеозапис на якому відображено відмова ОСОБА_1 від проходження медогляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. На цьому відеозапис припиняється.
Жодного доказу на підтвердження того факту, що ОСОБА_1 взагалі 08.12.2022 року керував транспортним засобом не долучено.
Також, просить звернути увагу суду на відсутність доказів того, що ОСОБА_1 зупиняли працівники поліції, проводився огляд на стан наркотичного сп 'яніння, як це описано в протоколі (перевірка реагування реакції зіниці очей на світло, запис порушення мови, відео запис проходження тесту на координацію рухів).

Також зазначає, що з самого початку ОСОБА_1 не відмовляється від проходження огляду, а навпаки наполягав на ньому, однак просив дочекатись закінчення повітряної тривоги, однак таке прохання співробітники поліції сприймали, як відмову від проходження. Саме цей момент, а саме прохання співробітників поліції повторити відмову на камеру і було зафіксовано відповідним відеозаписом, а не всю розмову.
Тобто на відео зафіксовано лише прохання співробітників поліції до ОСОБА_1 повторити відмову від проходження огляду, тоді коли порушувалось його право на захист та безпеку його життя.
Перевіривши матеріали справи, приходжу до висновку, що вони свідчать про поважність причин пропуску строків на апеляційна оскарження, відтак цей строк підлягає поновленню.
Оцінивши доводи апеляційної скарги приходжу до висновку, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно вимог ст.ст. 245,251,252,280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. 
Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів справи, суд не порушив вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Зокрема, безпідставними є твердження автора апеляційної скарги щодо розгляду справи з порушенням правил підсудності.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення ААБ №287218 від 08.12.2022 року, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення за адресою м. Харків, Салтівське Шосе 192, яка відноситься до Немишлянського району м. Харкова, та відповідно до територіальної юрисдикції Фрунзенського районного суду м. Харкова. 

За змістом ст.ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення. 

Незважаючи на незгоду із діями працівників поліції під час складання ними протоколу, а саме у тому що вони належним чином , як на думку автора апеляційної скарги неправильно визначили наявність у нього ознак наркотичного сп`яніння апеляційний суд зазначає, що протокол складений уповноваженою державою особою і дії службової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржувалися, тобто останній не зверталися до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України, а також не зверталися із скаргою на дії працівників поліції до їх керівництва, хоча мали для цього достатньо часу, що унеможливлює врахування доводів апелянта з приводу незгоди з відомостями протоколу.

Отже, твердження апелянта, щодо неправомірності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності та є суб`єктивними, оскільки незаконність їх дій не встановлена будь-якими судовим рішенням або висновком компетентного органу.
 За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення.

Згідно вимог ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. 
Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. 
У разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, працівником поліції з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається не дійсним.
В протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції зазначено, що ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Назване підтверджується - відомостями, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААБ №287218 від 08.12.2022 року;
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 08.12.2022 року до КНП ХОР ОНД, з якого вбачається, що огляд на стан сп`яніння не проводився;
- відеозаписом 472990 від 08.12.2022 року.
З відео вбачається, що працівниками поліції ОСОБА_1 неодноразово було запропоновано пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у лікаря-нарколога, на що останній відмовився (відео 472990 час 10:49:34).
З матеріалів справи вбачається, що працівниками поліції було виявлено у ОСОБА_1 ознаки наркотичного сп`яніння, що відповідають Інструкції, які зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, в зв`язку з чим останньому було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
Тобто, поліцейськими було роз`яснено ОСОБА_1 наслідки відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відтак, ОСОБА_1 була забезпечена можливість для проходження ним в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, проте, він не вчинив дій, спрямованих на проходження такого огляду.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_1 відмовлявся від проходження огляду на стан сп`яніння лише через сигнал повітряної тривоги, але взагалі погоджувався проходити такий, а крім того, на те, що відсутні докази керування ним транспортним засобом безпідставні, оскільки є взаємовиключними.
Таким чином апеляційний суд вважає, що при розгляді справи ОСОБА_1 , судом першої інстанції не було допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
Посилання в апеляційній скарзі на той факт, що відеозапис не є безперервним, а відтак не може слугувати доказом його відмови від проходження освідування апеляційним судом визнано необґрунтованим, оскільки спростовується даними протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності, а також СD диском, з якого, зокрема, вбачається, що працівниками поліції під відеозапис в присутності двох свідків пропонується водієві пройти медичний огляд за допомогою газоаналізатора на місці зупинки, від якого він відмовляється, і в подальшому відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.
Крім того, протокол про адміністративне правопорушення не є самостійним доказом, а тому має оцінюватись у сукупності з усіма наявними матеріалами справи.
Протокол про адміністративне правопорушення та інші матеріали справи в їх сукупності підтверджують фактичні обставини справи тому вірно покладено ці дані судом в основу прийнятого рішення.
Судом надана належна оцінка відеозаписам що містяться в матеріалах справи.
Порушень вимог ст.268 КУпАП апеляційний суд не вбачає.
Законодавець саме з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, життя та здоров`я його учасників, поклав на водіїв транспортних засобів додаткові обов`язки, зокрема – пройти на вимогу працівника поліції в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння.
П. 2.5 ПДР України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. За результатами розгляду вказаної справи, Суд не встановив порушень прав заявників, передбачених ч. 1,2 ст. 6 Європейської Конвенції з прав людини.
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
В контексті рішення ЄСПЛ «Надточій проти України» (Заява N 7460/03) правопорушення, яке розглядається, має ознаки, притаманні "кримінальному обвинуваченню" у значенні статті 6 Конвенції, що вимагає дотримання стороною обвинувачення, яку в цій справі представляє автор протоколу про адміністративне порушення, відповідного доказового забезпечення, що передбачає такий рівень доказування, який не залишає жодних розумних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого. 
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Таким чином, доказів, які б спростовували правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Отже, суд першої інстанції не порушив вимог ст. ст. 279, 280, 213, 221 КУпАП і розглянув справу в межах наданих матеріалів справи.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР України, в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Обставини правопорушення об`єктивно підтверджуються сукупністю зібраних по справі матеріалів.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що впливатимуть зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцією факту (рішення ЄСПЛ, справа «Коробов проти України» №39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишить місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1987 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25) 
За змістом ст. ст. 279, 280 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення має суддею розглядатись у межах тих обставин, які зазначені у протоколі про таке порушення.
Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, а матеріали справи їх не містять. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
Покарання призначено судом першої інстанції ОСОБА_1 в межах санкції передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП та з урахуванням вимог ч.2 ст.33 КУпАП.
Безумовних підстав для скасування постанови суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено.
На підставі викладеного, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою і підстав для її скасування за доводами апеляції не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання  ОСОБА_1  про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 березня 2023 року стосовно ОСОБА_1  за ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення залишити без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        О.Ю. Грошева