Ухвала
23 червня 2023 року 
м. Київ
справа № 362/7356/19  
провадження № 61-8910ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Гребінківська державна нотаріальна контора Васильківського району Київської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2019 року  ОСОБА_1  звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Гребінківська державна нотаріальна контора Васильківського району Київської області, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та визнання права власності на спадкове майно. 
Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком в три місяці після набрання рішенням суду законної сили.
Визнано недійсними: свідоцтво про право на спадщину, видане 13 грудня
2019 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області ОСОБА_2 про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді житлового будинку за АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; свідоцтво про право на спадщину, видане 13 грудня 2019 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області ОСОБА_2 про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді житлового будинку за АДРЕСА_1 з господарськими та побутовими будівлями та спорудами; свідоцтво про право на спадщину, видане 13 грудня 2019 року Гребінківською державною нотаріальною конторою Васильківського району Київської області ОСОБА_2 про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у виді земельної ділянки площею 0,1277 га, кадастровий номер 32214555001:01:021:0132, що розташована на території                 АДРЕСА_1 . В іншій частині позову відмовлено.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задоволено. Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.  
14 червня 2023 року ОСОБА_1 втретє звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року та залишити в силі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2021 року.
Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи. 
Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.
Заявниця узагальнено посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права, проте не зазначає конкретні  підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (приписи частини першої статті 400 ЦПК України).
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявниці необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. 
Верховний Суд акцентує увагу на тому, що залишаючи без руху касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня
2022 року, суд касаційної інстанції в ухвалах від 28 вересня 2022 року та від
21 грудня 2022 року вказав, що заявницею не виконано вимог процесуального закону при поданні касаційних скарг щодо наведення підстав касаційного оскарження судового рішення.
При повторному зверненні з касаційною скаргою 14 червня 2023 року ОСОБА_1 не усунуто недоліки щодо визначення підстав касаційного оскарження судового рішення.   
Крім того, у порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявницею не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
ОСОБА_1 заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги з посиланням на скрутний майновий стан.  
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».
Відповідно до частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
Згідно з частинами першою, другою статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є:                              а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони. 
Копія свідоцтва про народження дитини, на яку посилається ОСОБА_1 , як на підставу для звільнення від сплати судового збору, посилання на мізерну
заробітну плату, хворобливість заявниці та необхідність утримання малолітньої доньки, що не підтверджені доказами, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги, оскільки достовірно не характеризують майновий стан заявниці.   
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення    пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.
Вирішення питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.
Оскільки заявниця не навела належних доводів та не надала достовірних доказів, які підтверджують її скрутний майновий стан і відсутність у неїможливості сплатити судовий збір, у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги необхідно відмовити.
Зважаючи на те, що позовну заяву пред`явлено у грудні 2019 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня
2019 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 
2019 року становив 1 921 грн.
Ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 768,40 грн (1 921 грн*0,4) (редакція Закону України «Про судовий збір» на момент подання позовної заяви). 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону у разі, коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
Отже, враховуючи, що касаційну скаргу подано на постанову апеляційного суду за результатами перегляду чотирьох позовних вимог немайнового характеру та зміст касаційної скарги, заявниці необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги у цій справі за кожну вимогу немайнового характеру (визначення додаткового строку для прийняття спадщини; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за АДРЕСА_1 ; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за АДРЕСА_2 ; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку площею 0,1277 га), тобто 6 147,20 грн ((768,40 грн х 4) х 200%).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у  
м. Києві/Печерському районі, код ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA288999980313151207000026007, ККДБ: 22030102, найменування платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», символ звітності банку: 207.
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
Щодо необхідності сплати судового збору ОСОБА_1 за подання касаційної скарги на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року або надання документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, суд касаційної інстанції також наголошував в ухвалах Верховного Суду від 28 вересня 2022 року та                                  від 21 грудня 2022 року. 
При повторному зверненні з касаційною скаргою 14 червня 2023 року ОСОБА_1 сплатила судовий збір у встановлених законом порядку і розмірі, не надала документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.
Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження підлягає вирішенню після усунення заявницею викладених у цій ухвалі недоліків.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявниці строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 136, 185, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги відмовити.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до
13 липня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                           Є. В. Синельников