ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4511/23 Справа № 216/1857/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Онопченка Ю.В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 216/1857/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

сторони:
позивач – Криворізька міська рада,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2  ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача Криворізької міської ради на ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада  2022 року, яка постановлена  суддею Онопченком Ю.С. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 листопада 2022 року, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2022 року Криворізька міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів.
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада  2022 року провадження в справі за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів зупинено. 
В апеляційній скарзі позивач Криворізька міська рада просить ухвалу суду скасувати та відмовити у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та постановлення необґрунтованої ухвали щодо зупинення провадження у справі. При цьому, зауважує на тому, що суд може самостійно, на підставі наявних доказів, встановити при розгляді даної справи наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 14 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Зупиняючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та виходив з того, що вирішення спору за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів  залежить від результатів розгляду адміністративної справи №160/7809/19 за позовом фізичної особи-підприємця до Криворізької міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача – Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст «Дніпромісто» імені Ю.М.Білоконя, Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру про визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області за № 3728 від 24.06.2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки міста Кривого Рогу», з моменту його прийняття.
З таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись, враховуючи наступне.
Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 
Отже, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи.
Провадження у справі зупиняється до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.
При цьому, визначаючи наявність підстав, передбачених статтею 251 ЦПК України, за яких провадження у справі підлягає обов`язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, визначена у пункті 6 частини першої цієї статті, застосовується у тому разі, коли в іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду.
Отже, підставою для зупинення провадження у справі є не лише існування іншої справи на розгляді в суді та припущення про те, що рішення по ній має значення для цивільної справи, що розглядається, а саме неможливість її розгляду до вирішення цієї іншої справи.
Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є стягнення безпідставно збережених коштів за період з 11 грудня 2020 року по 07 квітня 2021 року у розмірі 137 180,43 грн., який визначено на підставі рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24.06.2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки міста Кривого Рогу».
Предметом позовних вимог в адміністративній справі №160/7809/19 є визнання протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області за № 3728 від 24.06.2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки міста Кривого Рогу» з моменту його прийняття.
Разом з тим,  особливості провадження у справах щодо оскарження нормативно-правових актів, а також наслідки задоволення позову, викладені у статтях 264, 265 КАС України. 
Згідно з вказаними нормами права суд може визнати нормативно-правовий акт протиправним (незаконним чи таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили) та нечинним повністю або в окремій його частині.
У законодавстві України розрізняються поняття "визнання нечинним" та "скасування".
Скасування акта - визнання в установленому законодавством порядку недійсним акта з моменту його прийняття.
Втрата чинності акта - визнання в установленому законодавством порядку недійсним акта на майбутнє, іншими словами, акт втрачає чинність з моменту прийняття відповідного рішення уповноваженим органом.
Кодекс адміністративного судочинства України також розрізняє ці поняття. 
Відповідно до частини 2 статті 245 КАС України, у разі задоволення позову, суд може прийняти рішення про: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. 
Аналогічні положення містяться в статті 5 КАС України.
Отже, аналіз вказаних норм свідчить, що суд має право скасовувати індивідуальний акт, а нормативно-правовий акт лише визнати протиправним та нечинним.
Відповідно до частини 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Відповідно до пункту 10.2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції вищенаведеного не врахував та, у порушення вимог п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, зазначивши адміністративну справи, до вирішення якої зупиняється провадження у справі, не проаналізував предмети та підстави спорів у справах, не вказав, у чому полягає пов`язаність справ, та не зазначив обставини, які б давали обґрунтовані підстави для висновку про необхідність зупинення провадження у справі та неможливтсі вирішення по суті спору щодо стягнення безпідставно збережених коштів за період з 11 грудня 2020 року по 07 квітня 2021 року у розмірі 137 180,43 грн., який визначено на підставі рішення Криворізької міської ради № 3728 від 24.06.2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки міста Кривого Рогу», до вирішення по суті адміністративної справи №160/7809/19.
Варто зауважити, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 квітня 2023 року, у справі № 160/7809/19, визнано протиправним та нечинним рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області за № 3728 від 24 червня 2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» та зазначено у його мотивувальній частині, що у суду відсутні повноваження визнавати нечинним рішення Криворізької міської ради у Дніпропетровській області за № 3728 від 24 червня 2015 року «Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Кривого Рогу» з моменту його прийняття.
Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи.
Згідно ст. 210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку.
Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.
Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 251 та пунктами 1-3 частини першої статті 252 цього Кодексу.
Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Отже, суд першої інстанції, у порушення частини першої статті 210, пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України, формально розглянув заяву про зупинення провадження у справі та дійшов неправильного висновку про її задоволення, оскільки таке зупинення суперечить принципу ефективності судового процесу, направленому на недопущення затягування розгляду справи, й перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права є обґрунтованими.
З урахуванням викладеного, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню за ч. 1 п. 3, 4 ст. 379 ЦПК України із направленням справи для продовження розгляду до того ж суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 374, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, ст.ст. 381, 382 ЦПК України,  суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Криворізької міської ради - задовольнити частково.
Ухвалу Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 листопада  2022 року скасувати.
Направити цивільну справу за позовом Криворізької міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення безпідставно збережених коштів до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 10 травня 2023 року.

Головуючий: 

Судді: