Справа №753/2166/22                                                                                                           Головуючий в суді І інстанції Колесник О. М.
Провадження № 22-ц/824/2494/2023                                                                                        Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 травня 2023 року                                                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Шевчук А.В.,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , державний виконавець Дарницького відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Стеценко Н.В., про визнання виконавчих листів виданих Дарницьким районним судом м. Києва 01 червня 2021 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року такими, що не підлягають виконанню,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про визнання виконавчих листів №753/15072/16 від 01 червня 2021 року такими, що не підлягають виконанню.
В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва 15 травня 2017 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 50 000 доларів США, що еквівалентно 1 323 715,60 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 210,64 грн.
На виконання вказаного рішення суду, 24 січня 2020 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано два виконавчі листи.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року було поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів №753/15072/16 від 24.01.2020 року до виконання.
Вказував, що незважаючи на наявність оригіналів даних виконавчих листів від 24.01.2020 року, за заявою стягувача, 01 червня 2021 року судом було повторно видано два виконавчі листи №753/15072/16. 
Таким чином, зазначає, що на виконання одного й того ж рішення Дарницького районного суду м. Києва повторно видано виконавчі листи від 01.06.2021 року та пред`явлено їх до виконання, а тому просить визнати їх такими, що не підлягають виконанню.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року заяву задоволено.
Визнано виконавчий лист № 753/15072/16, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 01 червня 2021 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, щодо стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 50 000 доларів США, що еквівалентно 1 323 715,60 грн. - таким, що не підлягає виконанню.
Визнано виконавчий лист № 753/15072/16, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 01 червня 2021 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, щодо стягнення ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору у розмірі 4 210,64 грн. - таким, що не підлягає виконанню.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 , особа, що не брала участь у справі, подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та закрити провадження у справі, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер стягувач  ОСОБА_3 .
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що судом здійснено повторну видачу оригіналів виконавчих листів по виконанню одного й того ж судового рішення від 15 травня 2017 року по одній і ті й же справі № 753/15072/16 при наявності в її матеріалах оригіналів виконавчих листів від 24 січня 2020 року, які не втрачені, чим порушено вимоги ст. 431 ЦПК України.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції по суті заяви. 
Однак, як вбачається з матеріалів справи, ще до ухвалення оскаржуваного рішення суду, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер стягувач  ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть.
Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Судом апеляційної інстанції було витребувано у приватного нотаріуса Тульчинського районного нотаріального округу Іськової Наталії Михайлівни належним чином завірену копію спадкової справи № 223/2022, щодо померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , з якої вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , а тому ухвалою Київського апеляційного суду від 04 травня 2023 року її залучено до справи в якості правонаступника стягувача ОСОБА_3 .
Таким чином, доводи апелянта про порушення оскаржуваною ухвалою її прав є обґрунтованими, оскільки місцевий суд прийняв судове рішення по справі про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, що, у відповідності до п.4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для його скасування та ухвалення нового судового рішення.
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 50 000 доларів США, що еквівалентно 1 323 715,60 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 210,64 грн.
На виконання вказаного рішення суду, 24 січня 2020 року Дарницьким районним судом м. Києва було видано два виконавчі листи про стягнення суми боргу у розмірі 1 323 715,60 грн., а також про стягнення судового збору у розмірі 4 210,64 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11 січня 2021 року було поновлено пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів №753/15072/16 від 24.01.2020 року до виконання.
В подальшому, за заявою стягувача 01 червня 2021 року було повторно видано два виконавчі листи №753/15072/16 на виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року щодо стягнення суми боргу у розмірі 1 323 715,60 грн., та щодо стягнення судового збору у розмірі 4 210,64 грн.
Згідно з частиною другою статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.
Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій норми процесуального права.
У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Крім того, за своїм змістом частина друга статті 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню як повністю так и частково, а тому підстави якими заявник обґрунтовує свою заяву можуть бути наслідком як повного так и часткового визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.
На підставі викладеного, перевіривши наявні у матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що оскільки місцевим судом здійснено повторну видачу оригіналів виконавчих листів по виконанню одного й того ж судового рішення від 15 травня 2017 року по одній і ті й же справі № 753/15072/16 при наявності в її матеріалах оригіналів виконавчих листів від 24 січня 2020 року, які не втрачені, чим порушено вимоги ст. 431 ЦПК України, яка передбачає наявність одного виконавчого листа у випадку наявності одного стягувача та одного боржника, із заявою про втрату оригіналів виконавчих листів стягувач також не звертався, тому підстави для повторної видачі нових виконавчих листів по справі відсутні, а відтак, виконавчі листи №753/15072/16 від 01 червня 2021 року підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.
Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження по справі відхиляються колегією суддів як необґрунтовані, оскільки в даному випадку відносини допускають правонаступництво.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції - скасувати, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були допущені такі порушення норм процесуального права, які відповідно до п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України, є обов`язковою підставою для її скасування, з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 щодо визнання виконавчих листів № 753/15072/16, виданих Дарницьким районним судом м. Києва від 01 червня 2021 року, такими, що не підлягають виконанню.
Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 серпня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.
Визнати виконавчий лист № 753/15072/16, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 01 червня 2021 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, щодо стягнення ОСОБА_2 на користь безсмертного ОСОБА_4 боргу в сумі 50 000 доларів США, що еквівалентно 1 323 715,60 грн. - таким, що не підлягає виконанню.
Визнати виконавчий лист № 753/15072/16, виданий Дарницьким районним судом м. Києва 01 червня 2021 року на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 травня 2017 року, щодо стягнення ОСОБА_2 на користь безсмертного ОСОБА_4 судового збору у розмірі 4 210,64 грн. - таким, що не підлягає виконанню.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до вимог ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Головуючий:                                     Судді: