Ухвала
 
18 квітня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 644/1229/19
провадження № 61-4755ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року у справі                     за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1                              про стягнення боргу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним вище позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики                      в розмірі 331 786,08 грн, 3% річних в розмірі 4 147,33 грн та проценти від суми позики за користування в розмірі 24 883,96 грн, судові витрати 3 608,00 грн.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Харкова від 20 квітня                         2021 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу відмовлено.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 20 квітня 2021 року скасовано.
Ухвалено у справі нове судове рішення.
Позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 користь ОСОБА_3 суму боргу за розпискою у розмірі 331 786,08 грн.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 3% річних у розмірі 4 147,33 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання                      про розподіл судових витрат.
У березні 2023 року  ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою                                       на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права                      та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначене судове рішення, залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини                                    і громадянина захищаються судом.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини,                                            яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень                                      та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури                             у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи                                        те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі                               № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.
У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод),                                            та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах                              з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.
Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову,                              що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення                                  для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне                                та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.
Ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2023 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 =                         671 000,00 грн) та становить 360 817,37 грн.
Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності                      яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.
При цьому, Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну та предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін                      і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.
Обставин, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову,                                                що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі                                  не встановлено.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи                          на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки,                                  яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ                          до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                                у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано                                на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення,                      що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на постанову Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року усправі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Петров
 
А. І. Грушицький
 
                                                                                                                           І. В. Литвиненко