ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

Справа №:638/7655/22                                                   Головуючий 1 інстанції: Аркатова К.В.
Провадження №: 33/818/417/23                                  Головуючий апеляційної інстанції: Курило О.М.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 квітня 2023 року Харківський апеляційний суд у складі: судді судової палати з розгляду кримінальних справ Курила О.М., при секретареві Маленко В.В., без участі особи, притягнутої до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , з участю його захисника – Власенка С.П., за умови, що всі учасники належним чином повідомлені про розгляд даної справи і ні від кого з них не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові ( в режимі відеоконференції) справу за апеляційною скаргою захисника та клопотанням про поновлення строку на оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2023 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Цією постановою   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
- визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 (тридцять чотири) грн. на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, а також стягнуто судовий збір в розмірі 536,80 коп.
Постановою встановлено, що 06.12.2022 року о 16-57 годин ОСОБА_1 у м. Харкові по пр. Людвіга Свободи, 42, керував транспортним засобом Ceat Leon, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності свідків. 
Правопорушення вчинено повторно, раніше ОСОБА_1 притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2022 року, що свідчить про порушення ним вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Борисова К.Д. подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови та скасувати постанову, а провадження у справі закрити.
На обґрунтування пропущення строку на оскарження захисник посилається на розгляд справи за його відсутності. Вказав, що дізнався про оскаржуване рішення 22.03.2023.
В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення та формальний і поверхневий розгляд справи. Вважає, що судом були порушені права ОСОБА_1 на захист, оскільки справу розглянуто за їх відсутності по причинам неприбуття в судове засідання з причин ведення бойових дій у місті та побоювання за своє життя з цього приводу, у зв`язку з чим, судом прийнято передчасне рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП . 
Вказав, що судом були фактично проігноровані клопотання про виклик в судове засідання та допит свідків, які зазначені в протоколі, зміст пояснень яких, на його думку, є сумнівним, а тому є припущенням і недопустимим доказом, оскільки вони були заповнені на заздалегідь надрукованих бланках, а матеріали справи не містять доказів, на підставі яких поліції встановила особи цих свідків.
Також апелянт вважає, що час, вказаний в протоколі: «17-15» не відповідає дійсності, оскільки з відео вбачається інший час, тобто «18-02», що на його думку свідчить про те, що протокол був складений заздалегідь, що викликає сумнів у його законності. 
Крім того, вказав, що в цей день на ОСОБА_1 було складено інший протокол за керування транспортним засобом, будучи позбавленим водійських прав. Дана постанова була скасована рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова, за відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, що на думку захисника, свідчить про те, що ОСОБА_1 06.12.2022 не керував транспортним засобом.
Апелянт вважає, що працівники поліції фактично ухилилися від проведення безперервної зйомки та зняли проміжок часу, який був їм вигідний. Крім того, вказує, що працівники поліції не зазначили ознак сп`яніння перед пропонуванням йому пройти перевірку на стан сп`яніння, а зазначили про них після відмови їхати до лікаря нарколога. При цьому, письмового направлення у матеріалах справи немає, а тому, не зрозуміло до якого саме закладу охорони здоров`я його хотіли везти, у найближчий чи ні. 
Як зазначив захисник, ОСОБА_1 взагалі не пропонувалось пройти огляд на місці зупинки, як того вимагає закон та інструкція. .
А тому, враховуючи вищевикладене, апелянт вважає постанову незаконною, яка підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

                Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити в повному обсязі.
Особа, що притягується до адміністративної відповідальності в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи з поважних причин від нього не надходило, а тому, керуючись положеннями статей 38, 277 КУпАП апеляційний суд розглядає вказану справу за відсутності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, з урахуванням відомостей, що є наявними в матеріалах справи.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, перевіривши представлені матеріали адміністративного провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановлених обставин, постановити мотивоване законне рішення.
Вищевказані вимоги закону судом дотримані в повному обсязі.
Накладаючи на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП, суддя виходив з того, що в його діях наявний склад адміністративного правопорушення, яке виразилось у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, чим порушено вимоги пункту 2.5 ПДР України. 
Суд вважав, що фактичні обставини справи, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 071359 від 06.12.2022 року підтверджуються зібраними у справі доказами, які досліджувалися у судовому засіданні, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння та оглянутим відеозаписом, що підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, копією постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.
З зазначеним висновком судді апеляційний суд погоджується, вважає його правильним, обґрунтованим та таким, що відповідає наявним в матеріалах справи доказам.
Відповідно до ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Стаття 251 КУпАП встановлює, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст.255 цього Кодексу.
Відповідно до ст.256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Пункт 1.3 ПДР України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В пункті 1.9 ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 ПДР України передбачена ст.130 КУпАП.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У разі повторного, протягом року, вчинення будь-якого з порушень, передбачених частиною першою статті 130 КУпАП, настає відповідальність за ч.2 ст.130 КУпАП.
Судовим розглядом встановлено, що 06.12.2022 року о 16-57 годин ОСОБА_1 у м. Харкові пр. Людвіга Свободи, 42, керував транспортним засобом Ceat Leon, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності свідків. Правопорушення вчинено повторно, притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2022 року.
В наслідок зазначених подій поліцейським складено протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 071359 від 06.12.2022 року за невиконання ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України, а саме за відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що ОСОБА_1 керував автомобілем, був зупинений працівниками поліції. У останнього було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. В присутності двох свідків останній відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, а тому дії працівників поліції щодо виявлення підстав для складення протоколу відповідають вимогам ст. 266 КУпАП.
Згідно п. 12 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі Інструкція), у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу І цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я. Тобто в цьому випадку працівникам поліції достатньо наявності підстав вважати особу такою, що можливо перебуває у стані сп`яніння, що в свою чергу обумовлює законність вимоги поліцейських пройти відповідний огляд в медичному закладі.
Відповідно до п.4 Розділу І вищенаведеної Інструкції вбачається, що ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є:
- порушення координації рухів;
- порушення мови;
- виражене тремтіння пальців рук;
- різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя;
- поведінка, що не відповідає обстановці;
- звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло;
- сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови;
- почервоніння обличчя або неприродна блідність.

Поліцейським в протоколі про адміністративне правопорушення було зазначено, що у ОСОБА_1 були наявні ознаки наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів.
Отже, працівник поліції, виявивши ці ознаки, які відповідають переліку, зазначеному у Інструкції, законно та обґрунтовано запропонував ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, від якого останній відмовився.
Слід зазначити, що протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. Оскільки поведінка ОСОБА_1 під час спілкування з працівниками поліції давала підстави вважати, що він відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, працівники поліції, керуючись ч.1 ст. 130 КУпАП та п. 2.5 Правил дорожнього руху України мали процесуальні підстави для складання відповідного протоколу, в якому зафіксовано саме факт відмови від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, а тому такі доводи апелянта не можуть свідчити про порушення порядку складання проколу та фіксування наявних в ньому відомостей.
Порядок проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначений ст. 266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1103 від 17.12.2008 року «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 року № 1452/735.
Згідно з п. 12 розділу II Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції (тобто ознаками наркотичного сп`яніння), поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до п. 7 Порядку, саме поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Тобто у разі виявлення поліцейським ознак наркотичного сп`яніння у водія транспортного засобу, він повинен прийняти відповідні заходи для того, щоб провести медичний огляд водія на стан сп`яніння та пересвідчитись в тому, що водій не перебуває у стані сп`яніння та може продовжити керувати транспортним засобом, оскільки керування транспортним засобом водієм, який перебуває у стані наркотичного сп`яніння є правопорушенням, яке може привести до особливо тяжких наслідків та повинне бути негайно припинене.
Зі змісту відеозапису вбачається, що працівники поліції зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з технічною несправністю, а саме – непрацюючого стоп-сигналу. В ході спілкування з водієм у інспектора виникла підозра про його перебування в стані наркотичного сп`яніння, а тому останньому було запропоновано пройти огляд на визначення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі, від чого водій відмовився (18-04-54). Наслідки такої відмовити, враховуючи повторне притягнення водія ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП, йому було відомо.
Суд зазначає, що факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння за своїм правовим змістом є правопорушенням, а не процесуальною дією, яка дозволяє виявити волевиявлення особи, яка підозрюється у керуванні транспортним засобом у стані сп`янінням щодо її бажання проходити огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`янінням у встановленому законом порядку.
Відповідно до тексту вказаної Інструкції, саме поліцейському надано право визначати підозру про те, чи перебуває водій в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння.
Освідувати водія на місці зупинки підстав не було, оскільки ознак алкогольного сп`яніння не виявлено, однак через виявлені ознаки наркотичного сп`яніння він зобов`язаний був пройти відповідний огляд у медичному закладі. Відмова від проходження огляду була зафіксована на відеокамеру. Крім того, вказану відмову підтвердили свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
До матеріалів справи долучено направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (а.с. 4), згідно з яким водій ОСОБА_1 06.12.2022 о 17.10 год направлявся у КНП ХОР ОНД за адресою: м. Харків, вул. Ахієзерів, 18 А.
При цьому, належить врахувати, що огляд на стан наркотичного сп`яніння є специфічним медичним оглядом, який може бути проведений лише в спеціальній медичній установі, певними фахівцями.
Посилання захисника на те, що відеозапис не є безперервним, хоча і знайшло своє підтвердження, однак, на переконання суду, дана обставина жодним чином не спростовує винуватості ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП. При цьому, він містить найбільш вагому інформацію, яка має значення для прийняття обґрунтованого рішення по справі та є лише одним із доказів, на підтвердження даних, викладених у протоколі, складеному повноважною на те особою. Тобто, вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Доводи захисника, щодо розбіжностей у часі складання протоколу та зазначеним часом на відеозаписі в даному випадку не свідчать про те, що протокол був складений заздалегідь, зо на думку захисника, викликає у нього сумнів щодо його законності.
Дійсно, на відеозаписі зазначений час 18-02-40 по 18-05-05, а в протоколі зазначена час складання 17-15 год., проте, на записі з відеореєстратора патрульного автомобіля зазначений час і дата 06.12.2022, що відповідає таким у протоколі. Відображення подій з відеореєстратора відбувалися та фіксувалися у хронологічній послідовності, а невідображення їх реального часу є технічною неточністю, яка не впливає на сутність подій. На відеозаписі в достатньому обсязі зафіксовано від повідомлення причин зупинки до відмови водія від проходження огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння, і до повідомлення про складення протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за участю свідків.
Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до ст. 245 КУпАП основним завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доводи ОСОБА_4 про невідповідність протоколу про адміністративне правопорушення вимогам Закону, не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
За змістом ст. 256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Отже, питання наявності чи відсутності складу адміністративного правопорушення, за ознаками якого складений протокол, у діях конкретної особи, суд вирішує в межах протоколу, складеного відносно цієї особи, перевіряючи відповідність обставин, викладених у протоколі, фактичним обставинам провадження, на підставі доказів, зібраних органом, повноважним на складання протоколу.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 повністю відповідає вищевказаним вимогам закону і містить у собі всі необхідні дані, в тому числі чіткий виклад суті адміністративного правопорушення, що інкримінується йому, яке полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вказаний пункт Правил дорожнього руху, який порушений водієм та зазначено частину статті, якою передбачена відповідальність за допущене порушення. 
При цьому слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.256 КУпАП, при складанні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права та обов`язки, передбачені ст. 268 КУпАП. Відповідно до п. 2 розділу ІІ Інструкції, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу. 
ОСОБА_1   таким правом скористався, протокол  підписав, з зауваженням, що «не згоден з висновками поліцейських на момент, коли я був за кермом – не вживав ніяких наркотичних засобів».  Проте, заперечень, зауважень щодо порушень поліцейськими законодавства при складанні протоколу за ч. 2 ст. 130 КУпАП, невідповідність внесених до протоколу даних він не заявляв (а.с.1). Протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала в порядку передбаченому чинним законодавством ОСОБА_1 не оскаржував. Тобто останній не звертався до суду із позовом в порядку, визначеному КАС України.
Отже, критика змісту протоколу про адміністративне правопорушення, є необґрунтованою, оскільки, окрім викладу вимог законодавства, не містять вказівок про те, що ж саме, на його думку, поліцейськими було порушено та не вірно викладено. При цьому, посилання апелянта на відсутність повного фрагменту відеозапису не є підставою для визнання цього доказу неналежним. На відеозаписі поліцейських, які додані до матеріалів справи, зафіксовано достатньо відомостей, які крім інших, зокрема протоколу про адмінправопорушення, пояснень свідків, направлення водія на огляд на стан сп`яніння доказують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, що свідчить про наявність в його діях складу адмінправопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. 
Доводи захисника стосовно того, що ОСОБА_1 не керував автомобілем у стані наркотичного сп`яніння ніякими об`єктивними даними не підтверджуються, оскільки сам ОСОБА_1 не заперечував цього факту. Крім того, захисником в апеляційній скарзі не зазначено прізвища, ім`я та по-батькові особи, яка, на його думку, керувала транспортним засобом, що також свідчить про необґрунтованість цього доводу апелянта. Крім того, не було заявлено будь-яких клопотань в апеляційній скарзі, в тому числі, про виклик свідків, або дослідження інших доказів, на спростування цього факту.
Слід зауважити, що відеозапис є не єдиним доказом про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП. 
Ст. 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Винуватість ОСОБА_1 , окрім протоколу, у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 130 КУпАП підтверджується відеозаписом, який міститься на СD-R диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, що підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, а також направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння, копією постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2022 року, з якої вбачається, що ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення(а.с.9).
Крім того, доказом винуватості ОСОБА_1 є пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зазначили, що їх було залучено в якості свідка працівниками поліції при оформленні протоколу про адміністративне правопорушення, в їх присутності водій авто Ceat Leon, номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння (а.с.5,6). 
З наявного в матеріалах провадження відеозапису вбачається, що під час пропонування працівниками поліції ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння були присутні свідки, що свідчить про те, що вони дійсно перебували на місці ОСОБА_1 під час спілкування останнього з працівниками поліції, а тому, суд апеляційної інстанції бере їх до уваги при апеляційному перегляді.
Також до протоколу про адміністративне правопорушення додано направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.12.2022 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду (а.с.4).
Вказуючи на те, як повинні були діяти працівники поліції під час складання адмінпротоколу, захисник залишив поза увагою положення розділу другого Правил дорожнього руху, згідно з якими поряд з гарантованими правами водія, існують обов`язки, які водій зобов`язаний неухильно виконувати і невиконання яких тягне за собою адміністративну відповідальність.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Невиконання названого пункту Правил, утворює склад правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
Вказана норма Правил дорожнього руху є обов`язком водія, а не його правом, за відмову від виконання якого передбачена адміністративна відповідальність.
Твердження з приводу відсутності у діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та відсутності його вини, є таким, що не знайшло свого підтвердження під час перевірки доказів, які були предметом дослідження в суді .
Враховуючи, що факт керування транспортним засобом доведений, то ОСОБА_1 , як водій, не мав підстав для відмови на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан сп`яніння. При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що способами, визначеними чинним законодавством, зокрема, звернення з дисциплінарною скаргою до керівництва поліції для проведення службової перевірки або до правоохоронних органів, в порядку КПК України, а також до суду адміністративної юрисдикції, з позовом щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності працівників поліції, як суб`єктів, що наділені владними повноваженнями, він не звертався. Внаслідок цього, суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості врахувати доводи апеляційної скарги щодо незаконності дій працівників поліції.
За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно відображені у протоколі про адміністративне правопорушення, а тому, апеляційний суд вбачає цей випадок, як свідоме ігнорування ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого ним правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Протокол складався внаслідок саме відмови водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, який визначений статтею 266 КУпАП.
Крім того, відповідно до п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 12.12.2005 року «про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, судам слід врахувати, що стан сп`яніння встановлюють шляхом огляду правопорушника відповідно до встановленого законом порядку, якщо водій ухиляється від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності.
Аналізуючи послідовність дій працівників поліції, вбачається, що 06.12.2022 року о 16-57 годин ОСОБА_1 у м. Харкові пр. Людвіга Свободи, 42, керував транспортним засобом Ceat Leon, номерний знак НОМЕР_2 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме звужені зіниці ока, що не реагують на світло, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОНД у встановленому законом порядку водій відмовився у присутності свідків. Правопорушення вчинено повторно, притягнутий до відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2022 року, а тому дії працівників поліції щодо виявлення підстав для складення протоколу відповідають вимогам ст.266 КУпАП, що вбачається з положень з вищенаведеної Постанови Пленуму Верховного Суду України.
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Поряд з цим, відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі держави. 
Європейського суду з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Апеляційний суд вважає, що вимоги ч.2 ст.251, ст.256, 265-2, 266, 268 КУпАП, а також «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» поліцейськими дотримано.
Щодо тверджень апелянта щодо порушення права на захист під час розгляду справи за його відсутності внаслідок неможливості прибути у судове засідання через ведення активних бойових дій, апеляційний суд зазначає наступне. 
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. А тому суд, керуючись положеннями статей 38, 277 КУпАП розглянув вказану справу з урахуванням відомостей, що є наявними в матеріалах справи.
При цьому, судом апеляційної інстанції, при перегляді справи, з метою забезпечення конституційних засад щодо дотримання гарантій забезпечення права на оскарження рішення було прийнято всі можливі процесуальні заходи щодо проведення апеляційного перегляду. 
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не може погодитись з обґрунтованістю таких доводів.
Дослідивши докази, що є наявними у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , апеляційний суд визнає їх належними, допустимими та такими, що відповідають вимогам статті 251 КУпАП.
Матеріали справи не містять доказів про порушення поліцейськими законодавства при складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
Таким чином, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не встановлено їх і при апеляційному перегляді, а тому підстав для скасування постанови судді на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУПАП, апеляційний суд не вбачає.
Відповідно, у районного суду та суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання наданих доказів необ`єктивними.
Суд при прийнятті постанови врахував особу правопорушника - ОСОБА_1 , який повторно, протягом року, вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 130 КУпАП, на шлях виправлення не став, нехтує вимогами закону, свідомо їх порушує; характер вчиненого правопорушення та ступінь його суспільної небезпеки, що дане правопорушення являється грубим порушенням правил дорожнього руху та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків.
В даному випадку, суд обґрунтовано дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП і призначив адміністративне стягнення в межах санкції вказаної статті. Підстав для зміни або скасування постанови суду першої інстанції, не встановлено
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 ПДР України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання апелянта на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними.
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. ст. 294, 295 КУпАП,--

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання апелянта про поновлення йому процесуального строку на апеляційне оскарження вищевказаного судового рішення – задовольнити, поновивши вищевказаний строк як пропущений з поважних причин.

Постанову Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2023 року по справі щодо   ОСОБА_1 за ч.2 ст.130 КУпАП, – залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника правопорушника– залишити без задоволення.

Оскарження даної постанови в касаційному порядку у відповідності до ст. 294 КУпАП не передбачено.

Суддя Харківського апеляційного суду                                             О.М. Курило