Номер провадження: 22-ц/813/3978/23 
Справа № 947/18329/22
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Ігнатенко П. Я.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого (суддя-доповідач):        Ігнатенко П.Я.,
суддів:                                 Базіль Л.В.,
                                        Воронцової Л.П.
розглянувши у письмовому провадженні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Мельник Наталії Юріївни, яка діє від імені ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-
ВСТАНОВИВ:
У серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.
18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про прийняття зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя до провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Зустрічну позовну заяву повернуто заявнику.
В апеляційній скарзі адвокат Мельник Наталія Юріївна, яка діє від імені ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити зустрічну позовну заяву про поділ спільного майна подружжя до суду першої інстанції. Зазначає, що оскільки вимоги про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя виникають із шлюбно-сімейних правовідносин, то вимоги за первісним та зустрічним позовами при їх спільному розгляді є доцільним та може сприяти встановленню певних обставин для об`єктивного розгляду справи.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.
Згідно вимог ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) (п.6 ст. 353 ЦПК України), розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відмовляючи у прийнятті до спільного розгляду та повертаючи зустрічний позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що об`єднання даних позовів в одне провадження та їх спільний розгляд є недоцільним та може ускладнити вирішення справи, оскільки, позови містять різний зміст вимог, обставин, які підлягають доказуванню. Окрім того, спірне майно не знаходиться у Київському районі м. Одеси, а до вимог про поділ майна застосовується виключна підсудність.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
За своєю суттю зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом.
За приписами ч. 2 ст. 193 ЦПК України умовами прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом є:
1) взаємопов`язаність зустрічного позову з первісним, що виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин;
2) доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів, оскільки це дозволяє більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити фактичні взаємовідносини сторін, виключити ухвалення взаємосуперечливих чи взаємовиключних судових рішень.
Як вбачається із ст. 193 ЦПК України, прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним не є обов`язком суду, що розглядає справу, а навпаки відноситься до його дискреційних повноважень, при цьому сам суд першої інстанції визначає взаємопов`язаність позовів (зокрема, виникнення із одних правовідносин, випадок коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, тощо), а, крім цього, додатково повинен визначитися із доцільністю такого спільного розгляду, що є оціночним поняттям у кожній окремій справі та оцінку цьому може дати виключно суд, що розглядає справу як суд першої інстанції.
Так, суд при вирішенні питання щодо прийняття до розгляду зустрічного позову повинен виходити з того, що наявність підстав, передбачених законом як умови прийняття зустрічного позову, свідчать про наявність певного зв`язку між первісною і зустрічною вимогами. Відсутність такого зв`язку не виправдала б можливість спільного розгляду цих вимог в одному процесі.
Недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування, призведе до необхідності залучення нових учасників процесу.
З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Позивач просив суд розірвати шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області 13 вересня 1986 року, актовий запис №342.
18 жовтня 2022 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції зустрічну позовну заяву про поділ майна подружжя, в якому просила суд визнати спільною власністю подружжя будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також визнати за кожним з подружжя право власності по частині цього ж будинку. 
Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Таким чином, із аналізу первісного позову про розірвання шлюбу та зустрічного позову про поділ майна подружжя вбачається, що хоч правовідносини, які виникли між сторонами і регулюються Сімейним Кодексом України, однак можуть бути розглянуті окремо незалежно одна від іншої, оскільки дані позови не є взаємопов`язані і задоволення зустрічного позову жодним чином не впливає на задоволення первісного позову. При цьому спільний розгляд таких позовних вимог є недоцільним, адже при розгляді позову про поділ майна подружжя істотно розширюється предмет доказування, що призведе до затягування розгляду справи про розірвання шлюбу.
За умовами статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
Враховуючи викладене, колегія погоджується вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що у прийнятті зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з первісним позовом слід відмовити та повернути заявнику.
Доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються, як такі, що зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції та власного тлумачення стороною відповідача доцільності спільного розгляду позовів про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; законності та обґрунтованості висновків суду ці доводи не спростовують.
Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, і доводи апеляційної скарги цього не спростовують, колегія суддів дійшла висновку про залишення ухвали Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року без змін, а апеляційної скарги - без задоволення.
Керуючись ст. ст.374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд ,- 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу адвоката Мельник Наталії Юріївни, яка діє від імені ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (постанови) шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції у цивільних справах Верховного Судуу випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                         П.Я.Ігнатенко
Судді:                                                                         Л.В.Базіль
Л.П.Воронцова