ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

10 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/16624/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Малиш Н.І. (доповідач), суддів:  Баранник Н.П., Шлай А.В.,      
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року (суддя 1-ї інстанції Сліпець Н.Є.) в адміністративній справі №160/16624/22 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

24.10.2022р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Міністерства оброни України про визнання протиправним та скасування рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 129 від 14 липня 2022 року про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у отриманні одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця; зобов`язання комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю військовослужбовця відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року та Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що є членом сім`ї (бабуся) загиблого військовослужбовця - онука ОСОБА_2 і на неї поширюються вимоги ст.ст.16, 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, тому звернулася до відповідача із заявою про призначення та виплату такої допомоги. 
Обґрунтовуючи заяву, вказала, що позивач належить до числа членів сім`ї загиблого ОСОБА_2 , оскільки вони разом проживали, вели спільне господарство та побут, а також між ними існували взаємні права та обов`язки членів сім`ї. Проте позивачу відмовлено у призначенні та виплаті спірної допомоги, рішення про що викладено в п.8 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №129 від 14.07.2022 року через непідтвердження статусу члена сім`ї загиблого. Вважає рішення про відмову у призначенні та виплаті допомоги протиправним, у зв`язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 позов задоволено.
На вказане рішення суду першої інстанції відповідачем подана апеляційна скарга, в якій просить скасувати судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції невірно тлумачив поняття "член сім`ї", яке надає право особам на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у відповідності до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а отже дійшов хибного висновку про задоволення позовних вимог.
Позивач не скористалася правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені натупні обставини.
Солдат ОСОБА_2 перебував на військовій службі (навчанні) у Харківському національному університету Повітряних Сил з 19 липня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, про що видано довідку від 20.10.2022 року за №01/1498.
ІНФОРМАЦІЯ_2 під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації солдат ОСОБА_2 помер від отриманих травм внаслідок обрушення перекриття будівлі після авіаційного удару в м. Харкові.
Про вказаний факт повідомлено чоловіка позивача сповіщенням сім`ї від 12.03.2022 року №6, підписаним начальником ІНФОРМАЦІЯ_3, підполковником ОСОБА_3 .
Крім того, обставини загибелі та причини смерті ОСОБА_2 , викладені у наступних військово-облікових документах:
- витязі з протоколу №118 від 21.03.2022 року засідання 12 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань поранень, контузій травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців;
- лікарському свідоцтві про смерть №10-12/1088-ДМ від 11.03.2022 року, виданому КЗ "Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи";
- свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 14.03.2022 року, виданому Верхньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
Відповідно до вказаних документів, причиною смерті ОСОБА_2 є "вибухова травма, внаслідок авіаційного удару". Встановлено, що загибель (травми, які її спричинили) "Так, пов`язані із захистом Батьківщини".
Позивач звернулась із заявою про виплату їй одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її онука ОСОБА_2 .
За наслідками розгляду поданої позивачем заяви комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум було зроблено висновок про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, про що складено протокол від 14.07.2022 року №129.
Підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги стало те, що "згідно зі ст.16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" право на отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого військовослужбовця. Члени сім`ї та батьки загиблого військовослужбовця визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". ОСОБА_1 була опікуном ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття. Згідно зі ст.77 Сімейного кодексу України, піклування припиняється у разі досягнення фізичною особою повноліття (18 років), тому ОСОБА_1 не може бути отримувачем одноразової грошової допомоги ні як утриманець, ні як член сім`ї загиблого. На день загибелі військовослужбовця піклувальник не здійснював опіку і не мав прав та обов`язків щодо забезпечення ОСОБА_2 . Даних про перебування бабусі на утриманні онука та призначення їй пенсії в разі втрати годувальника як утриманцю немає. Копію посвідчення "член сім`ї загиблого" не надано, тому статус члена сім`ї загиблого не підтверджено. У зв`язку з викладеним, відповідач дійшов висновку, що позивач не має права на одержання одноразової грошової допомоги.
Позивачка, не погодившись з такою відмовою, звернулась до суду із зазначеним позовом.
Суд першої інстанції задовольняючи позов, дійшов висновку, що такий є обгрунтованим, а відповідачем не доведено в свою чергу, правомірність прийняття спірного рішення.
Колегія суддів суду апеляційної інстанції переглядаючи судове рішення доходить наступних висновків.
Не є спірним, що солдат ОСОБА_2 перебував на військовій службі (навчанні) у Харківському національному університету Повітряних Сил з 19 липня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_2, про що видано довідку від 20.10.2022 року за №01/1498.
Також не є спріним, що ІНФОРМАЦІЯ_2 під час захисту Батьківщини від збройної агресії російської федерації солдат ОСОБА_2 помер від отриманих травм внаслідок обрушення перекриття будівлі після авіаційного удару в м. Харкові.
Спірним у даній справі є питання законності отримання членом сім`ї (бабусею) померлого - позивачкою ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
Пунктом 1 частини 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Відповідно до ст. 16-1 Закону №2011, в редакцій на час прийняття спірного рішення, у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`я є первинним основним осередком суспільства, її складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).
Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.
Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.
Як свідчать встановлені обставини справи, позивач є рідною бабусею загиблого.
Крім того, відповідно до поданої постанови Виконавчого комітету Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області №15 від 13.07.2006р. про призначення опікуном гр. ОСОБА_1 над неповнолітніми ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та копію рішення Виконавчого комітету Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області №77/1 від 18.07.2006р., де вказано, що батько померлого ОСОБА_2 - записаний зі слів матері, мати - веде аморальний спосіб життя, з дітьми не проживає, відтак "враховоючи інтереси дітей та те, що бабуся ОСОБА_1 може надати належні умови для проживання та виховання дітей" її призначено опікуном над неповнолітніми онуками. 
Таким чином, окрім того, що позивачка є рідною бабусею загиблого, була призначена опікуном, а отже виконувала всі функції (обов`язки), що притаманні батькам. Таким чином, безсумнівно, позивач та загиблий були членами сім`ї.
Матеріали справи містять довідку Верхньодніпровської міської ради №1775 від 12.10.2022р., яка свідчить про те, що позивачка разом із ОСОБА_2 була зареєстрована за однією адресою: АДРЕСА_1 . Загиблий був зареєстрований за вказаною адресою до дня смерті.
Таким чином матеріалами справи підтвержено, що позивачка та її онук - ОСОБА_2 були членами однієї сім`ї, оскільки вони спільно проживали, вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали по відношенню один до одного взаємні права та обов`язки, так само не спростовується кровне споріднення позивачки та її онука ОСОБА_2 .
Доводи відповідача про те, що загиблий перебував на військовій службі та навчався в університеті Повітряних Сил, що спростовує проживання позивача та ОСОБА_2 разом, колегія суддів відхиляє, оскільки навчання загиблого не спростовує тієї обставини, що позивач та загиблий були членами сім`ї, та факту спільного проживання, враховуючи інформацію місцевих оранів.
За вказаних обставин та нормативно-правового регулювання, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач є членом сім`ї загиблого ОСОБА_2 та має право на отримання одноразової грошової допомоги після його загибелі.
Також суд враховує, що сповіщення сім`ї №6 від 12.03.2022 року, видане ІНФОРМАЦІЯ_3, було адресоване сім`ї позивача.  
Вказане відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано, тоді як аргументи скаржника щодо не перебування на утриманні померлого, відсутність посвідчення, яке визначає позивача як "член сім`ї загиблого" відповідно до абзацу 16 пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", не спростовують того, що позивач є членом сім`ї загиблого та факту спільного проживання і ведення спільного побуту позивачем та ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.    
З урахуванням викладеного колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст. ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 грудня 2022 року в адміністративній справі №160/16624/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки визначені ст.ст 328, 329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай