ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/2702/23	Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О. 	
Провадження № 33/817/224/23 	Доповідач - Лекан І.Є.	
Категорія - ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Лекан І.Є. 
за участю ОСОБА_1 , прокурора Дедюх Т.Я.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року, 
в с т а н о в и л а:
Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.172-7 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. та стягнуто 536,80 грн. судового збору. 
Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 з 18.08.2021 року, обіймаючи посаду начальника відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді та на виробництвах і об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Тернопільській області, всупереч вимогам пп. 2, 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" - не повідомив у встановленому Законом порядку безпосереднього керівника та/або регіональну комісію для організації та проведення перевірки знань інспекторів праці у Тернопільській області про реальний конфлікт інтересів, що виник у зв`язку з необхідністю взяти участь у прийнятті рішення регіональною комісією для організації та проведення перевірки знань інспекторів праці у Тернопільській області як членом цієї комісії та, діючи в умовах реального конфлікту інтересів, 18.08.2021 року (протокол №8) взяв участь у прийнятті регіональною комісією для організації та проведення перевірки знань інспекторів праці у Тернопільській області рішення, яким затверджено результати перевірки рівня знань, зокрема, ОСОБА_1 , яке становило його приватний інтерес, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст. 172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів, ч.2 ст.172-7 Кодексу України про адміністративні правопорушення, тобто вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі ст. 38 КУпАП за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Вважає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, порушив норми процесуального права та не в повному обсязі з`ясував всі обставини справи.
Зазначає, що протокол про адміністративне правопорушення складений без додержання вимог ст. 256 КУпАП у його відсутності та ним не підписаний. Не зазначено свідків, які підтверджують його відмову про ознайомлення з протоколом.
Апелянт вказує, що вини у вчиненні правопорушень за ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП не визнає, оскільки регіональною комісією вживалися заходи щодо недопущення виникнення потенційного конфлікту інтересів членів регіональної комісії для організації та проведення перевірки знань інспекторів праці Управління Держпраці у Тернопільській області та було враховано конкретні обставини, відносини та зв`язки посадових осіб, обсяг їх службових повноважень під час прийняття того чи іншого рішення.
Вважає, що датою виявлення адміністративного правопорушення є 20.09.2022 року, коли НАЗК надіслало відповідний запит до Управління Держпраці у Тернопільській області щодо збору можливого вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 172-7 КУпАП від 20.09.2022 №34-01/19987-22, тому, на думку апелянта, строки притягнення його до відповідальності закінчилися, в зв`язку з чим просить закрити провадження відповідно до вимог ст. 38 КУпАП.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши апелянта ОСОБА_1 , який підтримав подану апеляцію, просить її задовольнити, прокурора, яка заперечила апеляційну скаргу, вважає постанову суду законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, приходжу до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також, з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст.ст. 245, 278, 280 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її у точній відповідності з законом. 
З урахуванням вимог ст.ст. 251, 252, 283 КУпАП в постанові суду зазначаються опис обставин, установлених при розгляді справи, докази та надається їм належна оцінка в їх сукупності. 
Вказані вимоги закону при розгляді справи суддею суду першої інстанції дотримано повністю.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 09.02.2021 переведено на посаду начальника відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді та на виробництвах і об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Тернопільській області (наказ Управління Держпраці у Тернопільській області від 09.02.2021 № 29-к). 
Будучи державним службовцем категорії «Б» посад державної служби та згідно з п.п. 2,3 ч.1 ст.28 Закону України «Про запобігання корупції» ОСОБА_1 є суб`єктом відповідальності за правопорушення, пов`язані з корупцією.
Наказом Державної служби України з питань праці від 19.02.2021 № 36 затверджено склад регіональної комісії для організації та проведення перевірки знань інспекторів праці у Тернопільській області, до якої, як члена регіональної комісії, включено начальника відділу нагляду в будівництві, енергетиці, машинобудуванні, котлонагляді та на виробництвах і об`єктах підвищеної небезпеки Управління Держпраці у Тернопільській області ОСОБА_1 
18.08.2021 року під час засідання регіональної комісії для організації та проведення перевірки знань інспекторів праці у Тернопільській області Мисак О.В., як член цієї комісії, взяв участь у прийнятті рішення, що закріплено у протоколі засідання регіональної комісії для організації та проведення перевірки знань інспекторів праці у Тернопільській області від 18.08.2021 № 8, яким оформлено рішення комісії про перевірку, в тому числі, рівня своїх знань. 
Як стверджує протокол засідання регіональної комісії для організації та проведення перевірки знань інспекторів праці у Тернопільській області від 18.08.2021 № 8, ОСОБА_1 проголосував «За» щодо затвердження результатів періодичної перевірки знань інспекторів праці Управління Держпраці у Тернопільській області, в тому числі своїх. 
У вказаному протоколі відсутня інформація про те, що ОСОБА_1 повідомляв про наявність у нього реального конфлікту інтересів.
Як вбачається зі статті 1 Закону України "Про запобігання корупції", реальний конфлікт інтересів – це суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання зазначених повноважень.
Обов`язковою ознакою, за якою будь-яка неправомірна поведінка державних службовців або інших осіб, уповноважених на виконання функцій держави, може визнаватися корупційною, є корисливий або інший особистий інтерес таких осіб або інтерес третіх осіб.
Відповідно до пунктів 1,2 та 3 ч. 1 ст. 28 Закону України "Про запобігання корупції" особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані: вживати заходів щодо недопущення виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів; повідомляти не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли особа дізналася чи повинна була дізнатися про наявність у неї реального чи потенційного конфлікту інтересів безпосереднього керівника, а у випадку перебування особи на посаді, яка не передбачає наявності у неї безпосереднього керівника, або в колегіальному органі - Національне агентство чи інший визначений законом орган або колегіальний орган, під час виконання повноважень у якому виник конфлікт інтересів, відповідно; не вчиняти дій та не приймати рішень в умовах реального конфлікту інтересів. 
Згідно з вимогами ч.2 ст. 35-1 Закону України про запобігання корупції” у разі виникнення реального чи потенційного конфлікту інтересів у особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняної до неї особи, яка входить до складу колегіального органу, вона не має права брати участь у прийнятті рішення цим органом.
Про конфлікт інтересів такої особи може заявити будь-який інший член відповідного колегіального органу або учасник засідання, якого безпосередньо стосується питання, що розглядається. Заява про конфлікт інтересів члена колегіального органу заноситься до протоколу засідання колегіального органу.
Диспозицією ч. 1 ст. 172-7 КУпАП передбачена відповідальність за неповідомлення особою у встановлених законом випадках та порядку про наявність у неї реального конфлікту інтересів. 
Суб`єктом правопорушень у цій статті є особи, зазначені у пунктах 1, 2 частини першої статті 3 Закону України "Про запобігання корупції". При цьому, у даній статті під реальним конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між приватним інтересом особи та її службовими чи представницькими повноваженнями, що впливає на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, або на вчинення чи не вчинення дій під час виконання вказаних повноважень.
За змістом статті 172-7 КУпАП особистий інтерес - це користь, вигода, яка стосується (або цікавить) особу, і які вона бажає отримати для себе особисто або близьких осіб.
Об`єктивна сторона даного правопорушення полягає в бездіяльності особи, яка знала про наявність особистих інтересів чи обставин, які можуть вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, привести до невиконання або неналежного виконання своїх посадових обов`язків, тому зобов`язана була повідомити про це своєму керівникові, однак не зробила цього. При цьому, суб`єктивна сторона характеризується прямим умислом.
Частина 2 статті 172-7 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність спеціального суб`єкта адміністративних правовідносин за вчинення дій чи прийняття рішень в умовах реального конфлікту інтересів.
Визначення змісту поняття "конфлікт інтересів" має значення для правильного застосування положень ст. 14 Закону щодо урегулювання конфлікту інтересів.
Зміст цього поняття визначають такі дві обов`язкові ознаки:
1) конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами та її службовими повноваженнями;
2) наявність такої суперечності може вплинути на об`єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання наданих особі службових повноважень.
Суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_1 , як член регіональної комісії, не повідомивши колегіальний орган про наявність у нього реального конфлікту інтересів та, проголосувавши “за” щодо затвердження результатів періодичної перевірки знань інспекторів праці Управління Держпраці у Тернопільській області, в тому числі своїх знань, мав приватний інтерес, який полягав у бажанні забезпечити собі позитивну оцінку, а також надалі перебувати на займаній посаді та отримувати заробітну плату, чим вчинив правопорушення, пов`язані з корупцією, відповідальність за які передбачена ч.1,2 ст.172-7 КУпАП. 
Склад адміністративних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним і обґрунтованим.
Даний висновок суду в повному обсязі підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, яким судом першої інстанції, з дотриманням вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП надав правильну оцінку, шляхом повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Під час розгляду справи місцевим судом було вжито належних заходів для встановлення фактичних обставин порушення ОСОБА_1 вимог Закону України "Про запобігання корупції" в значенні запобігання та врегулювання конфлікту інтересів.
Щодо посилання апелянта на порушення ст. 254, 256 КУпАП, то такі твердження є необґрунтованими, оскільки відповідно до вказаної норми закону протокол складається, коли в уповноваженої особи є достатні дані для висновку про наявність в діях чи бездіяльності особи вини у вчиненні правопорушення.
Не заслуговують на увагу доводи апелянта про порушення його прав при складанні протоколу, вказуючи, що протокол складено у його відсутності, не ознайомлено з протоколом та не роз`яснено прав, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, листом від 17.01.2023 року №34-01/826/23 НАЗК довело особисто до відома ОСОБА_1 про наявність у них отриманих доказів, які є достатніми для складання протоколу про адміністративне правопорушення, запропоновано ознайомитися з протоколом та пам`яткою про права особи, поставити у надісланих екземплярах підписи, надати пояснення чи зауваження. Однак ОСОБА_1 вказані обставини проігнорував, тому його дії правомірно розцінили як відмову ознайомитися з протоколом та матеріалами.
За таких обставин, викладені в обґрунтування поданої апеляційної скарги доводи, в тому числі щодо процесуальних порушень, з урахуванням наявних у справі доказів, не дають сумнівів в правильності висновків місцевого суду та не спростовують встановлені судом обставини події, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
Враховуючи вищевикладене, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП є законним та обґрунтованим, підтверджується наявними у справі доказами і підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття провадження, як про це просить апелянт, немає. 
На підставі наведеного, керуючись ст.294 КУпАП, ЗУ «Про запобігання корупції», 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 березня 2023 року щодо нього - без змін. 
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя