ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 606/2637/20	Головуючий у 1-й інстанції Мельник А.В. 	
Провадження № 22-ц/817/420/23 	Доповідач - Гірський Б.О.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
Головуючого - Гірський Б.О. 
Суддів -  Бершадська Г. В., Костів О. З., 
за участю секретаря - Панькевич Т.І. 
представника відповідача 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 606/2637/20 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року, ухваленого суддею Мельник А.В., повний текст якого складено 13 березня 2023 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -
ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, посилаючись на те, що 10.11.2019 року водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним автомобілем ВАЗ 21093 рухався проїзною частиною автодороги “Даманово-Ковель-Чернівці-Тереблече” в напрямку м. Тернопіль, не був достатньо уважним, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що навпроти буд. 9 Б по вул. Л.Українки в смт. Дружба Теребовлянського району Тернопільської області, не зменшив швидкості руху, не зупинився, не надав дороги пішоходу, а продовжуючи рух здійснив наїзд на ОСОБА_2 .
       Внаслідок наїзду вказаного автомобіля вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості. Їй встановлено ІІІ групу інвалідності, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною комісії від 17.07.2020 року.
       Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14 серпня 2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами.
       Зазначила, що понесла витрати на лікування у розмірі 6372 грн 74 коп.
       Крім того, їй завдано моральну шкоду, яка полягає у неможливості до даного часу пересуватися без болю, виконувати роботу, яку вона виконувала до ДТП, вона відчуває себе особою з обмеженими можливостями, яка не може забезпечити собі нормальне існування. Вона змушена була повністю змінити не лише свій спосіб життя, але й спосіб життя своїх родичів, що призводить до душевних страждань та розпачу. Через безсоння вона відчуває слабкість та головний біль, її супроводжують відчуття пригніченості, розпачу, приниження, безпорадності, роздратування та психологічного дискомфорту. 
       Також вказувала, що змушена докладати зусиль для організації свого життя, вона позбавлена можливості провадити активне громадське життя, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків.
       Враховуючи наведене, просила суд стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді витрат на придбання медикаментів та надання медичних послуг, моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., а також втрачений нею заробіток (дохід) за період з 10.11.2019 року по дату ухвалення судом рішення.
       Теребовлянським районним судом Тернопільської області до участі у справі в якості співвідповідача залучено ПрАТ “Українська акціонерна страхова компанія АСКА”.
       Ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 11.08.2022 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині.
       Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. 
       В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 300 грн. 01 коп.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині задоволених до нього вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди відмовити, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
       В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована, з огляду на це між позивачем та ним виникло деліктне зобов`язання із завдання шкоди внаслідок ДТП, та договірне зобов`язання між ним і ПрАТ “УАСК АСКА” за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. 
       У випадках коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди.         Страховик виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.
       Вказує, що відповідно до ст.26-1 ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” страховиком відшкодовується потерпілому — фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоди, заподіяну здоров`ю.
Позивач жодних дій щодо стягнення моральної шкоди із страховика не вчиняв.
Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Визначаючи розмір відшкодування суд має керуватись принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.         Аналогічні правові висновки викладено у постанові ВП ВС у справі №752/17832/14-ц від 15.12.2020 року.
Зазначає, що вчинив нетяжкий злочин вперше, визнав свою вину, у вчиненому розкаявся, висловлював жаль та вибачення, під час перебування позивачки на лікуванні відшкодував їй 57 000 грн.
Звертає увагу на те, що аналізуючи судову практику розмір моральної шкоди в таких категоріях справ становить орієнтовно 10 000 грн., тому вважає вимоги позивачки щодо розміру моральної шкоди необґрунтованими та явно завищеними, розмір відшкодування не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди та не підтверджений жодними належними та достовірними доказами.
       Крім того, ОСОБА_2 зазначила, що їй встановлена третя група інвалідності на строк до 01.08.2021 року. Дата чергового переогляду 14.07.2021 року. Проте жодних доказів на підтвердження встановлення третьої групи інвалідності в подальшому позивачкою не надано.
       У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 зазначає, що розмір шкоди, який може відшкодувати страховик, передбачений ЗУ “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів”, не може вважатись адекватною компенсацією за спричинені їй моральні страждання.
       Вказує, що суд першої інстанції правомірно стягнув моральну шкоду із винуватця ДТП, хоча і в значно меншому розмірі ніж вона просила. 
       У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Майка М.Б. підтримав апеляційну скаргу в її межах, посилаючись на доводи, викладені в ній.
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника цивільного процесу, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.
       Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Судом встановлено, що 10.11.2019 близько 18.24 год. водій ОСОБА_1 , керуючи технічно справним транспортним засобом – автомобілем ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром, без вантажу, рухався проїзною частиною автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в напрямку м. Тернопіль зі швидкістю приблизно 39-41 км/год. при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Під час руху ОСОБА_1 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5 та 2.3 (б, д) ПДР України. ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 ПДР України, яка передбачає, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, п.18.1, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що напроти будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека чи перешкода. Зокрема, в цей час, проїзну частину автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» 346 кілометрів + 500 метрів, зліва на право відносно руху автомобіля ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , пересікав по нерегульованому пішохідному переході пішохід ОСОБА_2 . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, водій ОСОБА_1 не зменшив швидкості руху та не надав йому дороги, а продовжуючи рух вчинив на неї наїзд на нерегульованому пішохідному переході. 
       Внаслідок наїзду автомобіля ВАЗ 21093 пішохід ОСОБА_2 (дів. Винник) отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правої нижньої кінцівки у вигляді багатоуламкових переломів проксимальних метаепіфізів, велико- і малогомілкових кісток, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. 
       Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14.08.2020 року, що набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. без позбавлення права керувати транспортними засобами. 
       Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1185 від 13.12.2019 року у ОСОБА_3 , згідно із даними медичної карти №1829/5174 стаціонарного хворого, при одноденному стаціонарному лікуванні 10-11.11.2019 року у хірургічно-травматологічному відділенні КНП ТРР «Теребовлянська ЦРЛ» на підставі даних клінічного обстеження і результатів інструментального (рентгенологічного) було діагностовано закриту травму правої нижньої кінцівки у вигляді багатоуламкових переломів проксимальних метаепіфізів, велико- і малогомілкових кісток; закриту черепно-мозкову травму із струсом головного мозку. В день поступлення в стаціонар було проведено оперативне втручання - закрита репозиція (співставлення) перелому обох кісток правої гомілки із монтуванням апарату зовнішньої фіксації (а.с. 176-179 т.1).
        ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради з 11.11.2019 р. по 13.12.2019 р. з діагнозом: закритий внутрішньо-суглобовим уламковим переломом проксимального метаепіфіза правої великогомілкової кістки із зміщенням фрагментів (клас АО 41 С2). Місцевий гіпертезивний ішемічний синдром легкого ступеня важкості. Операція 11.11.2019 року. Закрита репозиція перелом, постановка модульного стержневого апарату зовнішньої фіксації на праву нижню кінцівку. Операція 03.12.2019 року: Демонтаж модульного стержневого АЗФ з правої нижньої кінцівки. Відкрита репозиція внутрішньосуглобового багатоуламкового перелому проксимального метаепіфізу правої великогомілкової кістки, МОС 4.5 мм L-подібною LCP пластиною для проксимального відділу великогомілкової кістки. ІХС. Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. СН І ст. (а.с.24-26 т.1).
       Позивачка неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП ТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня», зокрема: з 27.02.2020 року по 10.03.2020 року, з 07.07.2021 року по 14.07.2021 року та у КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради з 16.09.2021 року по 23.09.2021 року (а.с.27, 124-125, 172-175 т.1).
        ОСОБА_2 встановлено ІІІ групу інвалідності, з подальшими переоглядами, рекомендована легка фізична праця з обмеженням ходьби, що стверджується копіями довідок до актів огляду медико-соціальною експертною комісією (а.с. 22-23, 171 т.1).
       Згідно висновку експерта №43 від 01.11.2022 року за медичними документами на ім`я ОСОБА_2 , 1964 року народження, відповідно до поставлених запитань, експертами підсумовано:
- при обстеженні ОСОБА_2 медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) 17.07.2020 року та 12.10.2021 року їй встановлено III (третю) групу інвалідності з приводу патології опорно-рухового апарату - порушення функції правого колінного суглобу (деформуючий остеоартроз, гонартроз) внаслідок отриманої нею при дорожньо-транспортній пригоді 10.11.2019 року травми у виді закритого багатоуламкового перелому проксимальних відділів обох кісток правої гомілки. Це підтверджується наведеними у наданих медичних документах («Актах МСЕК») результатами її клініко-інструментальних обстежень лікарями-спеціалістами;
- виходячи із встановлених у ОСОБА_2 при обстеженнях МСЕК і вказаних у відповідних «Актах» виду, виразності і об`єму післятравматичних порушень функції правої нижньої кінцівки, розмір стійкої втрати загальної працездатності, відповідно із критеріями ст. 147 /а/ «Таблиці відсотків втрати загальної працездатності внаслідок різних травм», затвердженої наказом МФ № 2 від 08.01.1986 року, на періоди встановлення їй III групи інвалідності (із 17.07.2020 року та із 12.10.2021 року по 01.08.2022 року), становив 20% (двадцять);
- ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні із 10.11.2019 у Теребовлянській ЦРЛ та із 11.11 по 13.12.2019 року у Тернопільській університетській лікарні з приводу отриманих нею при ДТП 10.11.2019 р. тілесних ушкоджень.
       Перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні у Теребовлянській ЦРЛ в періоди - із 27.02 по 10.03.2020 року (медична карта № 311/1109) та із 07 по 14.07.2021 (медична карта № 517/2000), а також у Тернопільській університетській лікарні із 16 по 23.09.2021 р. (медична карта № 08273), зважаючи на наведені у вказаних картах відомості щодо суб`єктивних і об`єктивних клінічних даних та результатів інструментальних досліджень, пов`язано із наявністю у неї хронічного захворювання - дистрофічно-дегенеративного ураження шийного і поперекового відділів хребта (нестабільний остеохондроз, спондильоз, лівобічна брахіалгія, етензопатія лівого плечового суглобу, спонділолістез, протрузія дисків поперекових хребців тощо), яке у заключних діагнозах вказане як «основне» захворювання. Наведені у медичних картах за періоди перебування ОСОБА_2 у 2020-2021 у цих закладах види симптоматичної і відновлювальної терапії та проведене 17.09.2021 у ТУЛ оперативне втручання («епідуральний адгезіоліс справа в сегменті L5-S1»), були спрямовані саме для лікування хронічного захворювання хребта (а.с.35-44 т.2).
       Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як власника автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА».         Відповідно до страхового полісу №ЕР-175340926 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200 000 грн., за шкоду, заподіяну майну, складає 100 000 грн., строк дії з 01.02.2019 року по 31.01.2020 року, франшиза — 1 000 грн. (а.с.96 т.1).
       12.07.2022 року між ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та ОСОБА_2 укладено Угоду про узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування, в якій за страховим випадком, що стався 10.11.2019 року, узгоджено загальну суму страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілої ( ОСОБА_2 ) і шкоду, заподіяну майну потерпілої, яка підлягає відшкодуванню страховиком в користь ОСОБА_2 і складає 53 185,14 грн. (а.с. 244-246 т.1). 
       Страхове відшкодування ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» виплачено ОСОБА_2 у вказаному розмірі, що підтверджується копією платіжного доручення №71_41001 від 26.07.2022 року (а.с.81 т.2).
       Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
       Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
       Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
       Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.
       Згідно із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якої розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
       Як передбачено ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. 
       Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
       Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
       Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що особа, якій завдано збитків ушкодженням здоров`я, має право на відшкодування понесених нею витрат на лікування та завданої їй моральної шкоди.
       Потерпілому відшкодовується моральна шкода, завдана внаслідок ушкодження здоров`я. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
       Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі, на відшкодування шкоди, заподіяної життю і здоров`ю потерпілої ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», яка є страховиком цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1 , виплатила ОСОБА_2 53 185,14 грн., тому відповідно до ст. 26-1 Закону України “Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів” ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» також зобов`язана  відшкодувати  ОСОБА_2  2659 грн. моральної шкоди (53185,14 * 5%).
       Зібрані докази вказують на те, що у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 завдано моральної шкоди.
       Задовольняючи частково позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., суд першої інстанції вірно дослідив характер правопорушення, глибину фізичних і душевних страждань потерпілої, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, врахував засади розумності та справедливості, проте неправильно визначив розмір відшкодування, не врахувавши суму, яка б мала бути відшкодована потерпілій особі страховиком.
       Зважаючи на вищенаведене, з врахуванням вимог вищезазначеного закону та ст.1194 ЦК України, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь позивачки підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 27341 грн. (30 000 грн. — 2659 грн.).
       Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відшкодування моральної шкоди слід змінити, зменшивши розмір шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача з 30 000 грн. до 27 341 грн.
       Підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
       Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — задовольнити частково.
       Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 06 березня 2023 року в частині стягнення моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо - транспортної пригоди змінити, зменшивши суму стягнутої моральної шкоди з 30 000 грн. до 27 341 грн. 
       Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах сум ним понесених.
       Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, зазначених у п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
       Повний текст постанови складено 25 травня 2023 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Бершадська Г.В.