ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" квітня 2023 р.     м. Львів                Справа №909/27/22
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:
Головуючий суддя                                                                       І.Б. Малех
Судді                                                                                          В.М. Гриців
          О.В.Зварич
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Кутське лісове господарство» від 16.12.2022 вих. №01-3/420 (вх. № ЗАГС 01-05/3141/22 від 22.12.2022)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2022 року (суддя Кобецька С.М., повний текст рішення складено та підписано 14.11.2022, м. Івано-Франківськ)
у справі № 909/27/22
за позовом Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури, в інтересах держави, в особі: Державної екологічної інспекції Карпатського округу, м. Івано-Франківськ, Косівської міської ради, м. Косів Івано-Франківської області; Космацької сільської ради, с. Космач Косівського району Івано-Франківської області
до відповідача Державного підприємства «Кутське лісове господарство», смт. Яблунів Косівського району Івано-Франківської області
про відшкодування шкоди заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 599004,80 грн,
за участю представників, учасників процесу:
прокуратура: Твардовська М.М. - прокурор;
від Державної екологічної інспекції Карпатського округу в режимі відеоконференції: Голубчак Н.В. ;
від позивача Косівської міської ради: не з`явились;
від позивача Космацької сільської ради: не з`явились;
від відповідача: не з`явились,
ВСТАНОВИВ:
В січні 2022 року на розгляд Господарського суду Івано-Франківської області поступила позовна заява Першого заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури, в інтересах держави, в особі позивачів: Державної екологічної інспекції Карпатського округу; Косівської міської ради; Космацької сільської ради до відповідача Державного підприємства «Кутське лісове господарство» про відшкодування шкоди заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 599004,80 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем порушено вимоги природоохоронного законодавства в галузі охорони, захисту, використання та відтворення лісів, що полягає у незаконній рубці сироростучих та сухостійних дерев, на території Космацького та Кутського лісництв ДП «Кутське лісове господарство» чим спричинено шкоду навколишньому природному середовищу на загальну суму 599  004,80 грн, що зафіксовано в акті №240 від 16.07.2021, складеному за результатами проведення планового заходу (контролю) з розрахунком розміру шкоди, актах раптової ревізії №5 від 12.07.2021, №3 від 23.09.2021, висновку експерта №2092/21-28/2110-2112/21-28 від 11.10.2021 за результатами проведеної інженерно-екологічної експертизи. Підставою для стягнення завданої шкоди, прокурор, покликається на приписи статей 13, 16, 66 Конституції України, статей 1, 17, 19, 63, 64, 86, 100, 105, 107 Лісового кодексу України, статей 1, 5, 41, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», статей 1166, 1172 Цивільного кодексу України, статті 222 Господарського кодексу України.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2022 року у справі № 909/27/22 позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь Косівської міської територіальної громади 297736,80 грн.; на користь Космацької сільської територіальної громади 301268,00 грн. Крім того, з відповідача на користь Івано-Франківської обласної прокуратури стягнуто 8985,07 грн судового збору.
Суд встановив порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, яке полягає у допущенні незаконної вирубки дерев, що підтверджено документальними актом №240 від 16.07.2021, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання відповідачем вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів з розрахунком розміру шкоди, проведеним у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" №541 від 24.07.2013; - актами раптової ревізії №5 від 12.07.2021, №3 від 23.09.2021; - висновком експерта №2092/21-28/2110-2112/21-28 від 11.10.2021 за результатами проведеної інженерно - екологічної експертизи у кримінальному провадженні №6202114004000009; - вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2022 у справі №347/2314/21, який набрав законної сили та є обов`язковим для господарського суду в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, в розумінні частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
Разом з тим, суд встановив, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Така ж правова позиція дотримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, а тому відхилив доводи відповідача, що прокурор в даному випадку не мав права звертатись до суду в інтересах держави.
Відповідач – Державне підприємство «Кутське лісове господарство», не погодившись з винесеним рішенням подало апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати повністю рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.
Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
1)          відсутність підстав для представництва прокурором інтересів в особі позивачів;
2)          безпідставне стягнення шкоди заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев в Кутському лісництві, яка була самостійно виявлена працівниками лісової охорони відповідача та розрахована висновком інженерно-екологічної експертизи в рамках кримінального провадження;
3)          звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що проведення вибіркових-санітарних рубок (рубок формування та оздоровлення лісів) не є видом спеціального використання лісових ресурсів;
Прокурором подано відзив на апеляційну скаргу в якому останній заперечує доводи відповідача з наступних підстав, а саме: судом першої інстанції правомірно зазначено, що прокурору достатньо дотриматись порядку передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з відповідним позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва, в даному випадку Держекоінспекція обмежилась направленням відповідачу претензії.
Також звертає увагу суду, що постійним лісокористувачем Космацького та Кутського лісництв є відповідач, який не вжив заходів для охорони лісових насаджень на згаданих вище лісництв, а тому цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не тільки безпосередньо особи, які здійснюють самовільну вирубку лісів, а й постійні лісокористувачі, що є в даному випадку.
Щодо проведення вибіркових-санітарних рубок (рубок формування та оздоровлення лісів) не є видом спеціального використання лісових ресурсів, прокурором зазначено, що відповідно до. п. 5 санітарних правил в лісах України, затверджених постановою КМУ від 27.07.1995 р. № 555, заходи з поліпшення санітарного стану лісів плануються і здійснюються на основі матеріалів лісовпорядкування, а також санітарних та лісопатологічних обстежень, а в межах природо-заповідного фонду – відповідно до вимог проектів організації території та об`єктів природно-заповідного Фонду та/або положень про них з урахуванням специфіки, ступеня та періоду пошкодження насаджень. Біології деревних порід, шкідників та збудників хвороб лісу, а тому твердження в тій частині спростовуються наведеним вище положенням.
Державною екологічною інспекцією Карпатського округу подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що інспекцією виявлено факт видачі впродовж 2020 року ряд лісорубних квитків без ліміту на використання природних ресурсів в межах природно-заповідного фонду, про що було видано припис, що не є санітарною рубкою.
Косівською міською радою та Космацькою сільською радою відзивів на апеляційну скаргу не подано (не надіслано), відповідно останні скористались своїм правом визначеним ч. 1, ст. 263 ГПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27 грудня 2022 року (головуючий суддя Малех І.Б.) апеляційну скаргу Державного підприємства «Кутське лісове господарство» від 16.12.2022 вих. №01-3/420 (вх. № ЗАГС 01-05/3141/22 від 22.12.2022) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2022 року у справі № 909/27/22 залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст. 258 ГПК України.
З підстав зазначених в ухвалі суду від 19.01.2023 (головуючий суддя Малех І.Б., судді Гриців В.М., Зварич О.В.) апелянту поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження за наведеною вище апеляційною скаргою.
Ухвалою суду від 01.02.2023 розгляд справи призначено на 15.03.2023
З підстав зазначених в ухвалі суду від 20.03.2023 судове засідання по дані справі призначено на 05.04.2023 та ухвалою суду від 05.04.2023 розгляд справи відкладено на 26.04.2023.
Представник прокуратури в судове засідання прибув, проти апеляційної скарги заперечив з підстав зазначених у відзиві, просив судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Від Державної екологічної інспекції в режимі відеоконференції з`явився представник, який проти апеляційної скарги заперечив з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, судове рішення залишити без змін.
Представники Косівської міської ради та Космацької сільської ради в судове засідання не з`явились.
Відповідач в судове засідання не прибув, про причини не прибуття суд не повідомив.
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, з відзивами на апеляційну скаргу, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку розглянути справу за відсутності представників Косівської міської ради, Космацької сільської ради та відповідача, виходячи з наступного.
Як вбачається з ухвал суду апеляційної інстанції, явка учасників справи у судове засідання обов`язковою не визнавалася, а чергове відкладення апеляційної скарги призведе до затягування розгляду апеляційної скарги.
Слід зазначити, що відкладення розгляду справи є прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України). Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 922/3562/19, від 13.10.2020 у справі № 914/362/19 та від 03.02.2021 у справі № 914/197/19.
Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, судова колегія Західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення від 03.11.2022 Господарського суду Івано-Франківської області у справі № 909/27/22 нормам чинного матеріального та процесуального права, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.
Як уже було зазначено вище, перший заступник прокурора Івано-Франківської області звернувся до місцевого господарського суду, в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Карпатського регіону, Косівської міської ради та Космацької сільської ради з позовною заявою до Державного підприємства «Кутське лісове господарство» про відшкодування шкоди заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в сумі 599004,80 грн.
Звертаючись до суду з відповідною позовною заявою, прокурор зазначив, що незважаючи на виявлені порушення у липні 2021 року органом державної влади – Державною екологічною інспекцією Карпатського округу до моменту звернення до суду не вжито вичерпних заходів для стягнення шкоди, заподіяної навколишньому середовищу, окрім надсилання відповідачу претензії 
Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, на яку покладаються функції, серед яких представництво інтересів держави в суді у випадках і в порядку, передбаченому законом.
Статтею 131-1 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом.
Відповідно до cт. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Частиною 3 вказаної статті Закону передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Під час здійснення представництва інтересів держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99 визначено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі, як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Враховуючи те, що термін «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах», означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованих на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до ст.ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України може бути орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.
Судовою колегією встановлено та вбачається з поданих до позовної заяви документів,  а саме з акту перевірки, виявлені порушення були встановлені у липні 2021 року органом державної влади – Державною екологічною інспекцією Карпатського округу, однак, до моменту звернення до суду останнім не вжито вичерпних заходів для стягнення шкоди, заподіяної навколишньому середовищу.
З урахуванням вищенаведеного, пред`явлення першим заступником прокурора Івано-Франківської області даної позовної заяви в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції Карпатського округу, Косівської міської ради та Космацької сільської ради, як органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, викликано з метою захисту інтересів держави та здійснюється відповідно до ст. 131-1 Конституції України та ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Щодо суті спору слід зазначити, повідомленням №04.2-20/2476 від 15.06.2021, яке наявне в матеріалах справи, Державна екологічна інспекція Карпатського округу, інформувала відповідача про те, що у період з 05.07.2021 по 16.07.2021 буде проведено плановий захід державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів структурними підрозділами Державного підприємства «Кутське лісове господарство».
Слід зазначити, що згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності відповідача - Державного підприємства «Кутське лісове господарство» є надання допоміжних послуг у лісовому господарстві; лісівництво та інша діяльність у лісовому господарстві; лісозаготівлі.
На підставі наказу щодо здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) №390 від 30.06.2021, направлення на проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) №357 від 30.06.2021, державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Карпатського округу в період з 05.07.2021 по 16.07.2021 проведено планову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства про охорону, захист, використання та відтворення лісів на території Космацького лісництва та Кутського лісництва, що є складовою загальної площі лісового фонду та знаходиться у підпорядкуванні ДП «Кутське лісове господарство».
Так, перевіркою на території Космацького лісництва при обстеженні кварталу №9, виділ №22, Космацького лісництва ДП «Кутське лісове господарство» виявлено незаконну рубку 6 сироростучих дерев бука лісового та ялиці, діаметром кореневої шийки 20, 39, 32, 97, 21, 24 см, об`ємом 10,51 м3 на кореневих лапах якого відсутні відпускні затіски і тавро, чим спричинено шкоду на суму 25200 грн.
Окрім того, натурною перевіркою кварталу № 9, виділ № 22, виявлено незаконну рубку 28 сироростучих (сухостійних) дерев бука та ялиці, діаметрами кореневої шийки 100, 86, 81, 77, 78, 76, 77, 76, 78, 80, 77, 74, 75, 72, 74, 75, 74, 72, 70, 70, 71, 69, 70, 31, 60, 60, 60, 35 см, об`ємом 116,64 м3, на кореневих лапах яких наявна відпускна затіска і тавро, однак не були включені в матеріали відведення ділянки в рубку та відповідно у лісорубний квиток, чим спричинено шкоду на суму 276068,00 грн.
Незаконні рубки лісу по Космацькому лісництву ДП «Кутське лісове господарство» зафіксовані у відомості обліку пнів незаконно зрубаних дерев на території лісового фонду від 08.07.2021, які підписані працівниками лісгоспу Геником М. І., Кіщук М.М.
Дана ділянка знаходиться в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення - національний природний парк «Гуцульщина» без вилучення - господарська зона.
Розрахунок розміру шкоди навколишньому природному середовищу на території Космацького лісництва ДП «Кутське лісове господарство» здійснено Державною екологічною інспекцією Карпатського округу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 24.07.2013 № 541, її загальний розмір становить 301268,00 грн.
Вищевказані факти незаконної рубки лісу зафіксовано в акті № 240 від 16.07.2021 складеним за результатами проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, Державною екологічною інспекцією Карпатського округу та підписаний посадовими особами ДП «Кутське лісове господарство»: головним лісничим ДП «Кутське лісове господарство» Пліхтяком П.П., в.о. начальника ЛГ ДП «Кутське лісове господарство» Геником М.І., в.о. лісничого Березівського лісництва Негричом М.М., в.о. лісничого Кутського лісництва Маричом П.Т., лісничим Космацького лісництва Бойком І.М.
Примірник акту №240 від 16.07.2021 того ж для отримано особисто головним лісничим ДП «Кутське лісове господарство» Пліхтяком П.П.
На території Кутського лісництва згідно з матеріалів раптової ревізії дільниці №5 встановлено незаконну рубку породи смереки в кварталі 33, виділ 4, ліквідною масою 14,92 м.куб (лист ДП «Кутське лісове господарство» від 13.07.2021 № 01-3/177а).
За наведеним фактом зареєстроване кримінальне провадження №62021140040000099 від 05.08.2021, досудове розслідування якого здійснювалося Територіальним управлінням ДБР, розташованого у м. Львові.
У межах досудового розслідування кримінальних проваджень Івано-Франківським відділенням Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України проведено судову інженерно-екологічну експертизу, висновок якої додано до позовної заяви.
Згідно з висновком експерта № 2092/21-28/2110-2112/21-28 від 11.10.2021, складеного за результатами проведення судової інженерно-екологічної експертизи, встановлено шкоду, заподіяну внаслідок незаконної порубки 13 сироростучих дерев та 1 сухостійного дерева, на території кварталу 33, виділ 4 Кутського лісництва «ДП «Кутське лісове господарство», яка складає 123 440,97 грн, що підтверджується актом раптової ревізії № 5 від 12.07.2021.
Також експертизою встановлено розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної рубки 7 сироростучих дерев породи смерека та 1 сироростучого дерева породи ялиця біла, на території кварталу 33, виділ 4 Кутського лісництва ДП «Кутське лісове господарство», яка складає 174 295,83 грн, що зафіксовано в акті раптової ревізії № 3 від 23.09.2021.
Загалом заподіяна шкода внаслідок незаконної рубки дерев в Кутському лісництві ДП «Кутське лісове господарство», яка самостійно виявлена працівниками лісової охорони ДП «Кутське лісове господарство», розрахунок якої проведено висновком експертизи становить 297736,80 грн.
Таким чином, заподіяна шкода ДП «Кутське лісове господарство» внаслідок незаконної рубки лісу становить: 301268,00 грн. (шкода по Космацькому лісництву) + 297736,80 грн (шкода по Кутському лісництву) = 599004,80 грн.
Вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2022 у справі №347/2314/21 (кримінальне провадження №6202114004000009) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України. Судом встановлено, що внаслідок неналежного виконання майстром лісу Кутського лісництва ДП «Кутське ЛГ» Кліщук М.М. своїх службових обов`язків, на території ввіреного йому під охорону виділу № 4, кварталу 33, майстерської дільниці №5, у період 18.03.2022 - 23.09.2021, невстановленими досудовим слідством особами здійснено самовільне рубання 20 сироростучих дерев породи смерека, 1 сироростучого дерева породи ялиця біла та 1 сухостійного дерева породи смерека, чим спричинено матеріальну шкоду на суму 297 736,80 грн, що більш ніж у 250 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян та є тяжким наслідком.
Позивач - Державна екологічна інспекція Карпатського округу зверталась до відповідача з вимогою №02-1-13/3009 від 21.07.2021 про відшкодування школи, заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев, однак, вимога останнім залишена без відповіді та задоволення.
Отже, підставою даного позову є незаконна рубка дерев на території Косівського та Кутського лісництв, внаслідок якої заподіяно 599004,80 грн. шкоди, лісу та навколишньому природному середовищу порушенням норм лісового законодавства.
Відповідно предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Предметом розгляду у справі №909/27/22, як встановлено судом, є матеріально-правова вимога прокурора в особі позивачів до відповідача про відшкодування шкоди заподіяної лісовому фонду незаконною рубкою дерев в розмірі 599 004,80грн.
Основним завданням державного регулювання та управління у сфері лісових відносин є забезпечення ефективної охорони, належного захисту, раціонального використання та відтворення лісів (стаття 25 Лісового кодексу України).
При перегляді рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним. 
Нормою статті 63 Лісового кодексу України обумовлено що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.
Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 64 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від незаконних рубок та інших пошкоджень.
Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб (стаття 86 Лісового кодексу України).
Відповідно до частини 2 статті 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку; дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; створювати сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення.
Пунктом 5 частини 2 статті 105 Лісового кодексу України передбачено, що відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.
Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вказана стаття унормовує загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань.
Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення. При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.
Дослідивши усі обставини справи та надавши оцінку зібраним у справі доказам, судом правомірно встановлено порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, що полягає у допущенні незаконної вирубки дерев, що підтверджено документальними доказами, а саме: - актом №240 від 16.07.2021, складеним за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання Державним підприємством "Кутське лісове господарство" вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів з розрахунком розміру шкоди, проведеним у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" №541 від 24.07.2013; - актами раптової ревізії №5 від 12.07.2021, №3 від 23.09.2021; - висновком експерта №2092/21-28/2110- 2112/21-28 від 11.10.2021 за результатами проведеної інженерно - екологічної експертизи у кримінальному провадженні №6202114004000009; - вироком Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2022 у справі №347/2314/21, який набрав законної сили та є обов`язковим для господарського суду в питанні, чи мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, в розумінні частини 6 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.
За таких обставин в цьому спірному випадку в наявності усі елементи складу цивільного правопорушення, зокрема: протиправна бездіяльність відповідача, яка полягає у допущенні незаконної вирубки лісу; безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою, адже шкода виступає об`єктивним наслідком поведінки відповідача через недотримання природоохоронного та лісового законодавства; розміру самої шкоди.
Натомість ДП «Кутське лісове господарство» жодними доказами не спростувало обставини справи, пред`явлені позовні вимоги та не довів відсутність своєї вини, яка проявилася у незаконній рубці дерев у Космацькому та Кутському лісництвах.
Всі заперечення викладені у апеляційній скарзі не стосуються зафіксованих у акті перевірки незаконно зрубаних дерев, не спростовують чи не підтверджують законність їх рубки та суми заподіяної шкоди.
Разом з тим, акти перевірки підписані без будь-яких зауважень чи заперечень та не оскаржені у встановленому законом порядку є чинними, отже є належним та допустимим доказом, в якому зафіксовані порушення.
Крім того, наявність вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 06.06.2022, яким визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України та встановлено, що внаслідок неналежне виконання майстром лісу Кутського лісництва ДП "Кутське ЛГ" Кіщуком М.М. своїх службових обов`язків, та допущення незаконної рубки дерев, не звільняє лісокористувача від відповідальності за порушення вимог ведення лісового господарства та відшкодування завданої шкоди, а навпаки доводить його бездіяльність та вину у допущенні незаконної рубки дерев на підконтрольній йому території.
Згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля» від 10.12.2004 №17, визнається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.
Викладене кореспондується висновками, викладеними у постанові Верховного суду від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16, у постанові Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №909/976/17, у постанові Верховного Суду від 09.11.2018, у справі №909/912/17, у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 909/1193/17 та ряді інших справ.
В даних постановах колегії суддів Верховного суду дійшли до наступних висновків:
«Отже, суди попередніх інстанцій правильно зазначили про обґрунтованість позовних вимог Державної екологічної інспекції та наявність правових підстав для стягнення з відповідача шкоди відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України.
Статтею 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.
Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначені у статті 1166 Цивільного кодексу України, з аналізу якої випливає, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 Цивільного кодексу України).
Для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи: 1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавай шкоди не був уповноважений на такі дії. 2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). 3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавана шкоди. 4. Вина особи, що завдала шкоду.
Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.
Отже, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.
Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, неважливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев. Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що відповідач як лісокористувач не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну вирубку лісу, чим заподіяно матеріальну шкоду лісовому фонду України, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів, що нарахований розмір шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу шляхом незаконної рубки дерев підлягає стягненню з відповідача на користь позивача».
Аналогічну правову позицію викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, в якій суд касаційної інстанції зазначив, що відхиляє доводи заявника касаційної скарги про те, що акт позапланової перевірки є неналежним доказом у справі та не доводить наявності встановленого судами в діях відповідача складу правопорушення, оскільки, по-перше, відповідач не заперечує встановлений факт виявлення незаконної вирубки на підконтрольних йому лісових ділянках, по-друге, такі доводи не спростовують факту порушення ним вимог щодо ведення лісового господарства стосовно забезпечення охорони лісових насаджень від незаконної вирубки.»
Щодо покликань апелянта на безпідставне стягнення шкоди заподіяної внаслідок незаконної рубки дерев в Кутському лісництві, яка була самостійно виявлена працівниками лісової охорони ДП «Кутське лісове господарство» та розрахована висновком інженерно- екологічної експертизи в рамках кримінального провадження, судова колегія зазначає наступне.
Як уже було зазначено вище, слідчим відділом Територіального управління, розташованого у м. Львові проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 62021140040000099 від 05.08.2021, за фактом неналежного виконання майстром лісу Кутського лісництва «ДП «Кутське лісове господарство» Кіщуком М.М. своїх службових обов`язків, на території ввіреного йому під охорону виділ №4, кварталу 33, майстерської дільниці №5, невстановленими досудовим слідством особами самовільне рубання 20 сироростучих дерев породи смерека, 1 сироростуче дерево породи ялиця біла та 1 сухостійного дерев породи смерека, чим спричинено матеріальну шкоду в сумі 297736,80 грн.
Однак, згідно правової позиції Верховного Суду яка висловлена у постановах від 20.09.2020 у справі № 920/1106/17, від 20.09.2018 у справі № 909/495/17, від 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 15.02.2018 у справі № 927/1096/16, від 27.03.2018 у справі № 909/1111/16, від 20.08 2018 у справі № 920/1293/16, від 23.08.2018 у справі № 917/1216/17, судова колегія зазначає, що порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило-завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.
Таким чином, обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, в тому числі, у разі незабезпечення охорони та захисту лісів від незаконних рубок дерев.
Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони га збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.
Як уже було встановлено вище, та не заперечується сторонами у справі зокрема відповідачем, постійним лісокористувачем Космацького та Кутського лісництв є ДП «Кутське лісове господарство», а тому стягнення шкоди заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища з державного підприємства є правомірним, яке відповідає чинному законодавству.
Також, не заслуговують, на увагу суду твердження відповідача про те, що проведення вибіркових-санітарних рубок (рубок формування та оздоровлення лісів) не є видом спеціального використання лісових ресурсів, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду здійснюється в межах ліміту та на підставі дозволу на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Перелік встановлених цим законом видів використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду і порядок їх використання визначаються режимом територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а також на підставі дозволів.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення здійснюється на підставі дозволів, що видаються органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.
Спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення здійснюється в межах ліміту на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду, затвердженого органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також на підставі дозволів.
Порядок видачі дозволів на спеціальне використання природних ресурсів і встановлення лімітів на використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення визначається Кабінетом Міністрів України. Видача дозволів на спеціальне використання природних ресурсів здійснюється на безоплатній основі.
Дозвіл видається після затвердження лімітів протягом місяця з моменту подання клопотання. Підставами для відмови у видачі дозволу є відсутність затвердженого в установленому порядку ліміту, порушення умов природокористування та режиму території природно-заповідного фонду.
Проведення рубок формування і оздоровлення лісів, інших видів рубок здійснюється в межах затверджених планів та на підставі рішень науково-технічних рад, установ природно-заповідного фонду згідно з лімітом на використання природних ресурсів на підставі дозволів.
Необхідність отримання лімітів на спеціальне використання природних ресурсів загальнодержавного значення визначена також статтею 11 Закону України «Про рослинний світ», згідно якої ліміти спеціального використання природних рослинних ресурсів загальнодержавного значення встановлюються на підставі науково-обгрунтованих нормативів центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Порядок встановлення лімітів спеціального використання природних рослинних ресурсів загально-державного значення затверджується Кабінетом Міністрів України.
Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1992р. №459 затверджено Положення про порядок встановлення лімітів використання природних ресурсів загальнодержавного значення, у відповідності до п.7 якого визначено: ліміти на використання природних ресурсів в межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення затверджуються Мінприроди за поданням органів, у віданні яких знаходяться ці природні ресурси на підставі обґрунтовуючи матеріалів, погоджених з відповідними науковими установами і спеціально уповноваженим органом виконавчої влади у сфері екології та природних ресурсів в Автономній Республіці Крим, державними управліннями екології та природних ресурсів в областях, містах Києві та Севастополі.
Враховуючи вищезазначене, чинне законодавство визначає обов`язковість та необхідність отримання лімітів на використання природних ресурсів та дозволів на спеціальне використання природних ресурсів у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду.
Правові основи організації, охорони, ефективного використання природно-заповідного фонду України, відтворення його природних комплексів та об`єктів визначаються Законом України "Про природно-заповідний фонд України".
Відповідно до п.2 Правил поліпшення якісного складу лісів,, які затверджені постановою КМУ від 12.05.2007 № 724, до рубок формування і оздоровлення лісів відносяться санітарні рубки. Санітарні рубки спрямовуються на оздоровлення та посилення біологічної стійкості лісів, запобігання їх захворюванню і пошкодженню (п. 19 вказаних Правил). Вимоги до проведення санітарних рубок визначені Санітарними правилами в лісах України, які затверджені Кабінету Міністрів України від 27.07.1995 № 555 (п. 20 вказаних Правил).
Відповідно до пункту 5 санітарних правил в лісах України, затверджених Постановою КМУ від 27.07.1995р №555 - заходи з поліпшення санітарного стану лісів у межах природно-заповідного фонду здійснюються відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", інших актів законодавства щодо збереження пралісів і старовікових насаджень та цих Правил.
Заходи з поліпшення санітарного стану лісів плануються і здійснюються на основі матеріалів лісовпорядкування, а також санітарних та лісопатологічних обстежень, а в межах природно-заповідного фонду - відповідно до вимог проектів організації територій та об`єктів природно-заповідного Фонду та/або положень про них з урахуванням специфіки, ступеня та періоду пошкодження насаджень, біології деревних порід, шкідників та збудників хвороб лісу.
Згідно ст. 67 Лісового кодексу України - заготівля деревини відноситься до спеціального використання лісових ресурсів.
Отже, вищенаведені посилання на норми законодавчих актів спростовують необґрунтовані посилання відповідача на те, що проведення вибірково-санітарних рубок (рубок формування та оздоровлення лісів), не є видом спеціального використання лісових ресурсів. Адже для проведення вибірково-санітарних рубок при проведенні яких заготовляється деревина, існує законодавчо закріплений обов`язок лісокористувача видати лісорубний квиток і здійснювати використання визначених в ньому лісових ресурсів на виділеній у встановленому чинним законодавством порядку земельній ділянці та справляння ним збору за спеціальне використанні лісових ресурсів.
Окрім того, згідно позовної заяви не пред`являлися позовні вимоги щодо законності видачі лісорубних квитків на спеціальне використання природних ресурсів загальнодержавного значення на заготівлю деревини в порядку рубок формування та оздоровлення лісів (санітарно-вибіркових рубок).
Як уже було зазначено вище, предметом позову є стягнення шкоди завданої незаконною рубкою дерев, на кореневих ланах яких наявна відпускна затіска і тавро, однак не були включені до матеріалів відведення ділянки в рубку та відповідно у лісорубний квиток.
З вищенаведеного слідує, що факт незаконної рубки дерев ДП «Кутське лісове господарство» внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства під час здійснення своєї господарської діяльності доведений наявними доказами у справі, які були досліджені в ході судового засідання у суді першої інстанції та доводить вину та протиправність поведінки відповідача, наявність шкоди завданої навколишньому природному середовищу в сумі 599004,80 грн та причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями, протиправною поведінкою (бездіяльністю) та самою шкодою.
Апелянтом не доведено відсутність вини у незаконній рубці дерев та не спростовано суму шкоди, а також не надано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень.
На підставі викладеного вище в сукупності, судова колегія прийшла до висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, наведені апелянтом доводи не спростовують обставин, установлених судом у ході розгляду справи.
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006), де вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Отже, рішення Господарського суд Івано-Франківської області від 03 листопада 2022 року у справі №909/27/22 належить залишити без змін, апеляційну скаргу Державного підприємства «Кутське лісове господарство» від 16.12.2022 вих. №01-3/420 (вх. № ЗАГС 01-05/3141/22 від 22.12.2022) - без задоволення.
Згідно з п.2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).
Відтак, згідно ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -
П О С Т А Н О В И В :
1.          Апеляційну скаргу Державного підприємства «Кутське лісове господарство» від 16.12.2022 вих. №01-3/420 (вх. № ЗАГС 01-05/3141/22 від 22.12.2022) – залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03 листопада 2022 року у справі № 909/27/22 - залишити без змін.
3.          Судовий збір за подання апеляційної скарги – покласти на ДП «Кутське лісове господарство».
4.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів відповідно до ст. ст. 286-289 ГПК України.
5.          Матеріали справи №909/27/22 повернути Господарському суду Івано-Франківської області. 
Повний текст постанови складено та підписано 09.05.2023.

Головуючий суддя                                                            І.Б. Малех 

Суддя                                                                                В.М.Гриців

Суддя                                                                                О.В.Зварич