ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2128/23 Справа №  183/1285/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Майна Г. Є. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді  – Никифоряка Л.П.,
суддів – Гапонова А.В., Новікової Г.В.,
за участю секретаря – Піменової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, –

                                                         В С Т А Н О В И В:

У березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.
В обґрунтування позову заявник посилався на те, що рішенням суду від 03 серпня 2021 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання двох дітей у твердій грошовій сумі, яка становить 6 000,00 грн. щомісяця. 17 грудня 2021 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , з якою проживає разом, також з ними проживають двоє дітей ОСОБА_4 від попереднього шлюбу, батько дітей помер. ОСОБА_4 та двоє її дітей перебувають на його утриманні. Під час ухвалення рішення суду 03 серпня 2021 року він мав мінливий та нерегулярний дохід, зараз він офіційно працевлаштований, його дохід складає 8 000,00 грн. на місяць. Крім того, у нього поступово погіршується стан здоров`я, що виражається у поступовій втраті зору. З огляду на наведене, позивач зазначав, що на теперішній час він не має можливості сплачувати аліменти за рішенням суду в розмірі 6 000,00 грн., а тому заявив вимогу про зменшення їх розміру до 2 700,00 грн. на місяць на утримання двох дітей. Також просив врахувати, що відповідач 28 лютого 2022 року отримала ордер на квартиру, тобто забезпечена разом з дітьми постійним житлом.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року позовні вимоги задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2021 року у справі № 183/836/21, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 на неповнолітню дитину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, на 2 500,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2021 року у справі № 183/836/21, з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 на неповнолітю дитину – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття, на 2 500,00 грн., але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця.
Аліменти у новому розмірі суд вирішив стягувати починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявив вимогу про зміну оскаржуваного рішення та зменшення розміру аліментів до 1 500,00 грн. на кожну дитину. В обґрунтування скарги відповідач посилався на, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факт погіршення його матеріального стану з моменту стягнення з нього аліментів та стану здоров`я що залишилось поза увагою суду.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони по справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідками про доставку електронного листа та смс-повідомлень.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2021 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітню дитину – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15 лютого 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог – відмовлено, вирішено питання судових витрат.
В обґрунтування рішення від 03 серпня 2021 року судом зазначено, що у позовній заяві, вимоги про стягнення аліментів в розмірі 4 000,00 грн. на кожну дитину, позивач пов`язувала із своїм скрутним матеріальним становищем, відсутністю власного житла. Проте жодних доказів, які підтверджують зазначені обставини позивачем не надано, при цьому позивач є працездатною та працює військовослужбовцем, отримує щомісячно грошове забезпечення, відомості про розмір якого не бажає надавати.
Разом з тим, відсутність відомостей про майнове становище позивача не виключає обов`язку батька утримувати своїх неповнолітніх дітей.
При визначенні розміру аліментів судом ураховано, що відповідач є власником двох транспортних засобів, на час ухвалення рішення є працездатним, не працює, на обліку як безробітний у центрі зайнятості не перебуває. Також суд враховує стан здоров`я відповідача, який згідно консультативного висновку спеціаліста від 30 грудня 2020 року страждає на захворювання очей.
Ухвалюючи рішення 03 серпня 2021 року, суд відхилив доводи відповідача про наявність у нього на утриманні неповнолітніх дітей, батько яких помер, оскільки жодного доказу, який підтверджує надання відповідачем матеріальної допомоги цим дітям відповідачем не надано. Крім того, така допомога, у випадку її надання, носить добровільний характер, а тому не може впливати на розмір аліментів, які присуджуються на утримання неповнолітніх дітей, батьком яких є відповідач.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2022 року, ухваленим у цивільній справі № 183/9196/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів з 6 000,00 грн. щомісяця до 1/3 частини доходу щомісяця, у задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що діючим законодавством не передбачено право платника аліментів звертатися до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів.
В обґрунтування позовних вимог у цій справі позивач посилався на те, що 17 грудня 2021 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 , з якою проживає разом, також з ними проживають двоє дітей ОСОБА_4 від попереднього шлюбу, батько дітей помер. ОСОБА_4 та двоє її дітей перебувають на його утриманні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для зменшення розміру аліментів на утримання дітей, врахувавши, що позивач одружився вдруге, має на утриманні ще двох дітей, винаймає житло для проживання його родини, а також має проблеми зі здоров`ям у вигляді пахової грижі.

Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти – одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13).

Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

За положеннями частини другої статті 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 (провадження 61-22317св19) зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти – платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, позивач посилався на те, що він вдруге одружився, має на утриманні ще двох дітей, винаймає житло для проживання його родини, а також має проблеми зі здоров`ям, внаслідок чого він не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є, як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить висновку, що зміна сімейного стану позивача, а саме укладення шлюбу з іншою жінкою, народження дитини від іншого шлюбу, є підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, оскільки позивач довів належними та допустимими доказами погіршення у зв`язку з цим його майнового стану та наявність дитини від іншого шлюбу може бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Доводи позивача про те, що у нього змінився сімейний стан знайшли підтвердження в суді, а от щодо зміни матеріального стану доводи є необґрунтованими, оскільки дана обставина не підтверджена належними і допустимими доказами. Окремо факт працевлаштування та розмір отриманого доходу були предметом перевірки в апеляційному суді, однак жодна із сторін не підтвердила обставини, на які вони послалися в обґрунтування своїх вимог.

Так само, не може слугувати підставою для зменшення розміру аліментів і надана позивачем копія договору найму житлового приміщення від 10 липня 2022 року, згідно якого позивач орендує житло для проживання – який не підтверджений іншими доказами і не є беззаперечним доказом того, що позивач несе такі витрати.

Водночас встановлений позивачу діагноз правобічна пахова грижа, що підтверджується наданою копією виписки із медичної карти хворого від 21 жовтня 2022 року, не підтверджує зміни майнового стану позивача, оскільки він продовжує працювати та отримувати дохід.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції були достатні та законні підстави для зменшення розміру аліментів в розмірі що визначений судом, тому доводи апеляційних скарг сторін не заслуговують на увагу, а відтак, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Підсумовуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд першої інстанції, враховуючи наведені норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, з урахуванням належної оцінки наданих сторонами доказів, дійшов обґрунтованого висновку про часткове зменшення розміру аліментів.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, суд, –

                                                           П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 листопада 2022 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 квітня 2023 року.

Судді: