ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24983/19                                                  Головуючий у І інстанції - Головань О.В.
                                                                                                   Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 червня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
             
                 Головуючого-судді:                 Мельничука В.П.        
                                        суддів:                 Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

                           при секретарі:                 Черніченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора на додаткове судове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Офісу Генерального прокурора, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ Генерального прокурора України № 1498 від 14 листопада 2019 року про звільнення ОСОБА_1 з посади Прокурора відділу підготовки матеріалів щодо дисциплінарної відповідальності та звільнення прокурорів з посад управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України та органів прокуратури;
- поновити ОСОБА_1 на посаді Прокурора відділу підготовки матеріалів щодо дисциплінарної відповідальності та звільнення прокурорів з посад управління організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України та органів прокуратури з 18 листопада 2019 року;
- стягнути з Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний код 00034051) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 18 листопад 2019 року і до моменту фактичного поновлення на роботі;
- стягнути з Генеральної прокуратури України (01011, м. Київ, вул. Різницька, 13/15, ідентифікаційний код 00034051) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від                         25 лютого 2021 року, позовні вимоги задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Першої кадрової комісії від 29 жовтня 2019 року № 6 «Про неуспішне проходження прокурором атестації за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування з використанням комп`ютерної техніки з метою виявлення рівня знань та умінь у застосуванні закону, відповідності здійснювати повноваження прокурора».
Визнано протиправним та скасовано наказ Генерального прокурора України № 1498ц від 14 листопада 2019 року.
Поновлено ОСОБА_1 в Офісі Генерального прокурора на рівнозначній посаді Прокурора відділу підготовки матеріалів організаційного забезпечення діяльності (Секретаріат) Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів Департаменту кадрової роботи та державної служби Генеральної прокуратури України з 18 листопада          2019 року.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.11.2019 до дати фактичного поновлення на роботі, у порядку та за алгоритмом визначеним Постановами Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та № 1155 від 11.12.2019 «Про умови оплати праці прокурорів», яка набрала чинності 16.01.2020, з урахуванням п. 3 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
01 квітня 2021 року Позивачка подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просила стягнути з Відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.11.2019 до 31.03.2021 у розмірі 1 705 215,57 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів.
Позивачкою зазначено, що суд першої інстанції вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення в частині визначення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що є підставою для ухвалення додаткового рішення згідно з п. 2 ч. 1 ст. 252 КАС України.
Додатковим судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від            28 квітня 2021 року заяву Позивачки про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 19.11.2019 по 31.03.2021, у порядку та за алгоритмом визначеним Постановами Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995, якою затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати, та № 1155 від 11.12.2019 «Про умови оплати праці прокурорів», яка набрала чинності 16.01.2020, з урахуванням п. 3 Розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX, в розмірі 1 705 215,57 грн.
Не погоджуючись з додатковим судовим рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня 2021 року, Офіс Генерального прокурора подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відмовити повністю.
В апеляційній скарзі Офіс Генерального прокурора посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Апеляційна скарга мотивована у неправильному застосуванні судом першої інстанції до вказаних правовідносин положень пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури» № 113-IX, постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2012 № 505 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників органів прокуратури», статті 81 Закону України «Про прокуратуру».
Позивачкою подано відзив на апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, представника Відповідача, дослідивши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 21 грудня 2019 року у справі                      № 240/6150/18, додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал). Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.
Так, постановою Верховного Суду від 08 червня 2022 року касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 жовтня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2021 року - скасовано.
Ухвалено у справі нове рішення.
Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про поновлення на роботі.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 03 квітня 2023 року Позивачка звернулася до Верховного Суду із заявою про перегляд постанови Верховного Суду від 08 червня               2022 року у справі № 640/24983/19 за виключними обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини п`ятої статті 361 КАС України.
Ухвалою Верховного Суду від 18 травня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 640/24983/19.
Постанову Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від                     08 червня 2022 року у справі № 640/24983/19 - залишено в силі.
З огляду на викладене та беручи до уваги те, що основне судове рішення скасовано, а оскаржуване додаткове судове рішення є його невід`ємною частиною, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення відсутні.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи Офісу Генерального прокурора, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення.
Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора - задовольнити.
Додаткове рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 квітня          2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя:                                                                     В.П. Мельничук

                     Судді:                                                                      І.О. Лічевецький

                                                                                                      О.М. Оксененко

Повний текст складено 08.06.2023 року.