Постанова
Іменем України
 
Єдиний унікальний номер справи 760/5006/23	 	
Номер провадження  33/824/2536/2023	
суддя у суді першої інстанції  Агафонов С. А.	
 	
19 травня 2023 року                                                                                                      місто Київ
Номер справи 760/5006/23
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л.Д., переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою захисником - адвокатом Влащенком Олегом Анатолійовичем, на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року, якою 
                                                                                                            
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ,
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, та на якого накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, 
у с т а н о в и в :
                              
Згідно протоколу серії НОМЕР_2 №52 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП від 06.03.2023, складеного відносно ОСОБА_1 , убачається, що 05.03.2023 близько 15 год 40 хв було виявлено на території тимчасового розміщення підрозділу ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Для проведення медичного освідчення ОСОБА_1 був доставлений до медичної роти військової частини НОМЕР_2 , де за результатами медичного освідчення було зафіксовано стан його алкогольного сп`яніння 2,27 проміле, чим ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Постановою судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн та звільнено від сплати судового збору.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1  через свого захисника - адвоката Влащенка О.А. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказану постанову  через порушення норм процесуального та матеріального права та прийняти нову постанову, якою провадження у даній справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, вказував, що суд першої інстанції помилково у якості доказу вини ОСОБА_1 послався на результати тестування на алкоголь алкотестера «Алкофор». Такі докази неможливо було визнати беззаперечними, належними та допустимими з огляду на те, що посадовою особою органу управління Служби правопорядку у супроводі посадової особи, визначеної начальником органу управління Служби правопорядку, у порушення встановленого законом порядку не було складено акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, що відповідно не дає змоги встановити, чи належать саме ці результати огляду ОСОБА_1 .
Також, зазначив, що фотознімок приладу «Алкофор» не може бути визнано належним доказом у цій справі, оскільки він не містить номеру приладу та не дає змоги встановити кому саме було проведено тестування на стан сп`яніння та коли було проведено таке тестування. Чек алкотестера із результатами аналізу ОСОБА_1 у матеріалах справи також відсутній. З огляду на наведене захисник уважав, що висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння, проведеного з використанням спеціального технічного засобу «Алкофор», відповідно до якого ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння, складений з порушенням вимог Інструкції №515 Про організацію патрульно-постової служби Військовою службою правопорядку у Збройних Силах України, затвердженої Наказом МОУ від 10.10.2016, а тому він не може вважатися дійсним, у зв`язку із чим у діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого правопорушення.
ОСОБА_1 та його захисник Влащенко О.А. за викликом до апеляційного суду не з`явились, про час та місце перегляду справи  повідомлялись належним чином. При цьому, будь-яких клопотань з приводу неможливості явки до суду та відкладення розгляду справи від останніх не надходило.
У зв`язку із викладеним, апеляційний суд вирішив переглянути дану справу за відсутності  особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та її захисника, оскільки вважає причини їх неявки неповажними.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Як закріплено вимогами ст.245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП передбачено обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Зі змісту ст.252 КУпАП убачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Переглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення судом установлено, що дані вимоги закону суддею першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 у цілому були дотримані, а висновок судді про доведеність винуватості останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, за обставин, викладених у протоколі та постанові судді, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується зібраними по справі доказами у їх сукупності.
Зокрема, такий висновок ґрунтується на даних, що зафіксовані в протоколі про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_2 №52 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП від 06.03.2023 (з підписами свідків та особи, відносно якої складено цей протокол), в протоколі медичного освідчення для встановлення  факту споживання алкоголю та стану сп`яніння (наркотичними та іншими психотропними речовинами) від 05.03.2023 (де міститься підпис досліджуваного ОСОБА_1 ), а також в результатах проведення огляду за допомогою приладу «Алконт-М», згідно яких ОСОБА_1 перебуває у стані алкогольного сп`яніння - 2,27 проміле.
Так, дисциплінарний статут Збройних Сил України визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.
Згідно зі ст.3 зазначеного статуту військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби (ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України).
Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.
Відповідно до преамбули Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551 (далі за текстом - Статут) усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.
Стаття 1 Статуту встановлює, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.
Стаття 16 Статуту встановлює, що кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Так, положеннями ч.1 ст.172-20 КУпАП передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або за появу таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або за виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також за відмову таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, 
Згідно з ч. 3 ст. 172-20 КУпАП дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за такі самі порушення, або в умовах особливого періоду, тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятнадцяти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Згідно з абзацом 13 ст. 1 Закону України № 1932-ХІІ від 06 грудня 1991 року «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.
Статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що воєнний стан воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Отже, дії, які ставляться в вину ОСОБА_1 вчинені саме під час особливого періоду, що є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст.172-20 КУпАП.
При цьому, відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять).
Судом установлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, що підтверджується копією його військового квитка, а отже є спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП.
Відповідно до змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії НОМЕР_2 №52 про військове адміністративне правопорушення за ч.3 ст.172-20 КУпАП від 06.03.2023, складеного відносно  ОСОБА_1 , 05.03.2023 близько 15 год 40 хв його було виявлено на території тимчасового розміщення підрозділу з ознаками алкогольного сп`яніння. Для проведення медичного освідчення був доставлений до медичної роти військової частини НОМЕР_2 , де за результатами медичного освідчення було зафіксовано стан алкогольного сп`яніння 2,27 проміле, чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.172-20 КУпАП (а.с.1-4). 
Згідно протоколу медичного освідчення для встановлення факту споживання алкоголю та стану сп`яніння (наркотичними та іншими психотропними речовинами) за №37 від 05.03.2023, у зв`язку із підозрою перебування ОСОБА_1 за місцем служби в нетверезому стані останній був направлений командиром взводу до медичної роти для проходження вказаного освідчення, де у нього були виявлені нестійка хода та запах алкоголю з порожнини рота. Згідно зробленого заключення у ОСОБА_1 о 17 год 20 хв 05.03.2023 було виявлено стан алкогольного сп`яніння середнього ступеня (а.с.5).
У відповідності до долученої до вказаного вище протоколу медичного освідчення роздруківки результату проведення огляду за допомогою приладу «Алконт-М» (яка підписана особою, відносно якою здійснювалося тестування) кількість алкоголю у крові ОСОБА_1 склала 2,27 проміле.
Розглянувши адміністративну справу, суддя районного суду обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП України, а саме виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби в стані алкогольного сп`яніння, оскільки зазначені вище письмові докази у своїй сукупності беззаперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. З такими висновками судді місцевого суду й повністю погоджується і апеляційний суд.
Доводи апеляційної скарги судом апеляційної інстанції оцінюються критично, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджуються, мають формальний характер та спрямовані на ухилення ОСОБА_1 від відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення.
Безпідставними є посилання доводи апеляційної скарги щодо неналежності як доказу наявного у матеріалах справи фотознімку приладу «Алкофор», а також щодо відсутності чеку такого приладу з результатами аналізу ОСОБА_1 , оскільки названий захисником фотознімок загалом у матеріалах справи відсутній, а роздруківка результатів тестування ОСОБА_1 (яка ним також підписана) за допомогою приладу «Алконт-М» долучена до матеріалів справи разом із протоколом медичного освідчення №37 від 05.03.2023.
Будь-які відомості, що ОСОБА_1 не погоджувався з результатами пристрою для визначення концентрації парів алкоголю у видихаємому повітрі «Алконт-М» зав.№ 00332, з результатом - 2,27 проміле і наполягав на проходженні медичного огляду в закладі охорони здоров`я матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги не містять.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, дотримуючись принципу неупередженості та об`єктивності, з дотриманням вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, дав належну оцінку наявним у справі доказам у їх сукупності та дійшов обґрунтованих висновків про доведеність вини ОСОБА_1 «поза будь-яким розумним сумнівом» у вчиненні ним військового адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.172-20 КУпАП, а тому підстав для закриття провадження у справі суд апеляційної інстанції не вбачає.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.3 ст.172-20 КУпАП, у відповідності до положень статті 33 КУпАП.  Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не допущено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.172-20 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану захисником - адвокатом Влащенком Олегом Анатолійовичем, залишити без задоволення, постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 12 квітня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя: