ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 700/380/23		
Провадження № 22-ц/821/879/23		
категорія: на ухвалу  	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого –  Василенко Л. І.,
суддів: Бородійчука В. Г., Нерушак Л. В.,
секретаря – Мунтян К. С.,
учасники справи:
заявник –  товариство з обмеженою відповідальністю «АГРІН ПОГИБЛЯК»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 01 травня 2023 року у справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІН ПОГИБЛЯК» до ОСОБА_1 про забезпечення позову, у складі головуючої судді Бесараб Н. В.,

в с т а н о в и в :

01 травня 2023 року, ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК», до подачі позову, звернулось в суд із заявою до ОСОБА_1 про забезпечення позову, шляхом заборони вчиняти дії щодо розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 7122882000:02:001:0352, площею 2,7202 га, в тому числі укладати договори оренди, продажу земельної ділянки з кадастровим номером 7122882000:02:001:0352, площею 2,7202 га, а також заборонити змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 7122882000:02:001:0352 з іншими земельними ділянками до набрання законної сили рішенням у даній справі.
Заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються реєстрації права власності, користування (прав оренди, суборенди, сервітуту), в тому числі вносити будь-які записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо розпорядження та відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 7122882000:02:001:0352 до набрання законної сили рішенням у даній справі.
В обґрунтування заяви вказано, що ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» є юридичною особою, утвореною внаслідок реорганізації Сільськогосподарського обслуговуючого кооперативу «ВІДРОДЖЕННЯ» (зареєстроване юридичною особою з 07.09.2006) та є його повним правонаступником.
20.07.2015 між ОСОБА_2 , спадкоємцем та правонаступником якої є ОСОБА_1 та СОК «ВІДРОДЖЕННЯ», в особі голови кооперативу Добротворського Всеволода Анатолійовича, укладено Договір оренди землі № 103 (в). 
Згідно з п. 8 Договору оренди землі, останній укладено терміном на 7 (сім) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. 
Пунктом 40 Договору оренди землі визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи – орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
Зазначає, що умови договору є обов`язковими до виконання як ОСОБА_1 , так і ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК». 
Договір оренди землі № 103 (в) від 20.07.2015 зареєстрований у Жашківському РНО приватним нотаріусом Шелудько В. П., про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25.03.2016 року за № 889841171228. 
Державна реєстрація договору оренди також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 56344288 від 30.03.2016, в якому міститься номер запису № 13950489 про реєстрацію Договору оренди землі №103 (в) від 20.07.2015, строк дії становить 7 років, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 29026691 від 30.03.2016. 
24.04.2023 з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, посадовим особам ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» стало відомо про реєстрацію 10.04.2023 державним реєстратором Звенигородської районної державної адміністрації Черкаської області Клєпич Анною Анатоліївною припинення права оренди, індексний номер рішення 67198376. 
Вказує, що поновлення договору оренди має здійснюватися на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення, а саме відповідно до положень ст. 33 ЗУ «Про оренду землі» у редакції, чинній на час його укладення, згідно з якою у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. 
Вважає, що протягом всього терміну дії Договору оренди СОК «ВІДРОДЖЕННЯ» - ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» добросовісно виконувало свої обов`язки щодо своєчасної та в повному обсязі сплати орендної плати. Від власника земельної ділянки повідомлення про небажання пролонгувати договір на новий строк, як до спливу строку дії договору, так і протягом одного місяця після спливу строку не отримувало, а фактичне перебування земельної ділянки в користуванні Товариства, свідчить про продовження дії Договору на тих самих умовах. 
Отже, вказаними діями щодо припинення права оренди, ОСОБА_1 порушила законне право ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» на користування земельною ділянкою та порушила законні очікування заявника щодо використання переважного права, та що право оренди не буде припиненим у будь-який неправомірний спосіб. 
Маючи правомірні очікування на обробіток вказаної землі, Товариство здійснило повну підготовку ґрунту до посівної, а саме боронування, культивація та коткування, внесення добрив, закупівля посівного матеріалу. 
Зазначає, що забезпечення даного позову спрямоване насамперед проти можливих несумлінних дій ОСОБА_1 щодо передачі у приватну власність або в користування іншим особам земельної ділянки, що знаходиться в оренді в ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» та фактичного обробітку земельної ділянки третіми особами. 
У даному випадку, без вжиття заходів забезпечення позову може виникнути ситуація за якою, ОСОБА_1 протягом всього терміну розгляду справи може продати земельну ділянку або передати її в користування третім особам. 
Тому у випадку задоволення позовних вимог, прийняте судом рішення у даній справі не відновить права оренди на земельну ділянку. 
На виконання вимог ч. 2 ст. 151, ч. 4 ст. 152 ЦПК України, заявник зобов`язався, у разі задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, не пізніше десяти днів звернутися до Лисянського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про визнання договору оренди поновленим, скасування рішення про припинення права оренди та державну реєстрацію права оренди. 
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 01 травня 2023 року заяву ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» - задоволено.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_1 вчиняти дії щодо розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером 7122882000:02:001:0352, площею 2,7202 га, в тому числі укладати договори оренди, продажу земельної ділянки з кадастровим номером 7122882000:02:001:0352, площею 2,7202 га, а також заборонити змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельної ділянки з кадастровим номером 7122882000:02:001:0352 з іншими земельними ділянками до набрання законної сили рішенням у даній справі.
Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно із Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються реєстрації права власності, користування (прав оренди, суборенди, сервітуту), в тому числі вносити будь-які записи до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо розпорядження та відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 7122882000:02:001:0352 до набрання законної сили рішенням у даній справі.
Вирішено направити примірник ухвали про забезпечення позову заявнику та всім особам для негайного виконання, яких стосуються заходи забезпечення позову і відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Ухвала мотивована тим, що позивачем обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.
Суд дійшов висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнить виконання рішення суду та унеможливить ефективний захист прав позивача та збереження майна.
Вважаючи ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 01 травня 2023 року невмотивованою, необґрунтованою та незаконною, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції порушив права на розпорядження земельною ділянкою та ще до вирішення справи по суті надав перевагу позиції заявника, який ніяким чином не довів наявності у неї наміру вчинити дії з метою уникнення виконання рішення суду.
Зазначає, що переважне право на поновлення Договору оренди у заявника відсутнє. Договір оренди землі № 103(в) від 20.07.2015 припинив свою дію, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав від 13.04.2023.
Вважає, що заявник, надавши суду відомості, що підприємство не отримало від неї повідомлення про небажання продовжити дію договорів оренди після закінчення строку їх дії – ввів суд в оману. Такі повідомлення направлялися неодноразово, що підтверджується листом заявника від 30.11.2022 № 01-30/11/22 за підписом директора підприємства та поштовими відправленнями.
Крім того, ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК», не маючи законних підстав, перешкоджає їй у користуванні її земельною ділянкою, не повертає її після закінчення строку дії договору оренди, фактично здійснює самовільне зайняття земельної ділянки, що є порушенням земельного законодавства та ст. 41 Конституції України.
Просила суд скасувати ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 01.05.2023 та постановити нове рішення, яким в задоволенні заяви ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» до ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити повністю.
05.06.2023 на адресу Черкаського апеляційного суду від ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» надійшов відзив на апеляційну скаргу. 
У відзиві зазначається, що суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Зазначає, що лист на який посилається відповідач у своїй апеляційній скарзі позивачем не підписувався і як відправником на адресу позивача не направлявся. Особа, що направляла такі листи не надала належних повноважень на представництво інтересів орендодавців, а отже у розумінні ЗК України та ЗУ «Про оренду землі» такі листи не можуть вважатися листами-повідомленнями про заперечення у поновленні договору оренди землі.
Вважає, що доводи апеляційної скарги зводяться до вимог, що апеляційний суд повинен дати оцінку доводам учасників справи щодо питань: припинений, продовжений чи не припинений, не продовжений договір оренди землі, питань поновлення, продовження договору оренди землі та законності вчинення державним реєстратором реєстраційних дій про припинення договору оренди землі.
Крім того, відзив мотивований тим, що забезпечення даного позову спрямоване насамперед проти можливих несумлінних дій відповідача щодо передачі у власність або користування іншим особам земельних ділянок, що знаходяться в оренді в ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» та фактичного обробітку земельних ділянок третіми особами, оскільки відповідач вже вчинив дії направлені на припинення договору оренди, подавши відповідну заяву державному реєстратору, який зареєстрував відповідне припинення договору оренди.
Без вжиття заходів забезпечення позову може виникнути ситуація за якою, відповідач протягом всього терміну розгляду справи може відчужити земельні ділянки або передати їх в користування третім особам і у випадку задоволення позовних вимог, прийняте судом рішення у даній справі не відновить права оренди на земельну ділянку. 
Заявник вважає, що в такому випадку може виникнути ситуація існування права користування двома земельними ділянками у різних осіб, що лише спричинить виникнення подальших конфліктів між сторонами спору.
Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 01.05.2023 року про вжиття заходів забезпечення позову залишити без змін.
Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, забезпеченні позову.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.
Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала суду першої інстанції вказаним вимогам закону не відповідає.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.
Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскарженій ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Частиною 3 ст. 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
З аналізу ст. ст. 150 – 153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Як роз`яснено в п. 1, п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 зазначено, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.
Слід врахувати і те, що у відповідності до усталеної прецедентної практики ЄСПЛ, напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном - принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). За констатацією ЄСПЛ відсутність додержання хоча б одного критерію є порушенням державою статті 1 Першого протоколу.
Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).
Відтак, при розгляді питання про забезпечення позову, суд повинен брати до уваги як права позивачки, на захист якого вживаються заходи забезпечення позову, так і права інших учасників процесу, права яких можуть бути порушені застосовуваними заходами.
Як вбачається з матеріалів цивільної справи, зокрема із змісту заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, між сторонами виник спір з приводу продовження права користування (оренди) земельною ділянкою щодо якої позивач просить застосувати забезпечувальні заходи. 
Позивач ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» вважає, що Договір оренди землі № 103(в) від 20.07.2015, укладений між ОСОБА_2 , правонаступником (спадкоємцем) якої є ОСОБА_1 (орендодавцем) та СОК «ВІДРОДЖЕННЯ» в особі голови кооперативу Добротворського В. А., є поновленим у відповідності до п. 8 Договору (а.с. 10-14).
Відповідно до п. 8 Договору оренди землі, останній укладено терміном на 7 (сім) років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
При цьому, заявником не надано жодних доказів, стосовно вчинення ним дій, які мають за мету продовжити договір оренди з ОСОБА_1 у відповідності до п. 8 Договору оренди землі 103 (в), зокрема повідомлення останньої, не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору, про намір продовжити його дію.
Щодо доводів ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК», що ОСОБА_1 не направляла, а Товариство не отримувало лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі, слід зазначити, що вони стосуються питання обґрунтованості заявлених позовних вимог та є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав договір оренди землі № 103(в) від 10.04.2023 припинив свою дію (а.с. 18-19).
Колегія суддів зауважує, що лише той факт, що Договір оренди землі від 20.07.2015 припинив свою дію, не може свідчити про те, що ОСОБА_1 має на меті відчужувати свою земельну ділянку чи укладати договірні відносини з іншими товариствами.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
При розгляді апеляційної скарги, колегією суддів встановлено, що заявником ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» ні у заяві про забезпечення позову, ні судом в ухвалі суду про задоволення заяви про забезпечення позову, не надано відповідних обґрунтувань необхідності саме такого забезпечення позову, як заборони власнику земельної ділянки ОСОБА_1 вчиняти дії щодо розпорядження земельною ділянкою та заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав згідно із ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії, що стосуються реєстрації права власності, оскільки такі обґрунтування відсутні і матеріали заяви та ухвала суду першої інстанції їх не містять.
Крім того, заявником ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК», крім власного суб`єктивного пояснення/припущення, не надано жодного належного та допустимого доказу, який давав можливість встановити, допустити, стверджувати те, що не застосування заходів забезпечення позову призведе до неможливості або утруднить виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення вимог позивача, та як саме вжиті судом першої інстанції заходи забезпечення позову гарантують виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.
В оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції не вказано, якими доводами та аргументами керувався суд, при прийнятті та вирішенні питання щодо задоволення заяви про забезпечення позову та відсутнє будь-яке обґрунтування наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
При цьому, слід зазначити, що сама по собі наявність права суду на забезпечення позову шляхом накладення арешту, не свідчить про те, що обов`язково в будь-якому випадку до пред`явлення позову чи при поданні позову таке забезпечення має бути застосовано.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Пронін проти України»).
Згідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення чи змінити його.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду, викладеним у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів вважає за важливе зазначити, що справа по суті судом ще не розглядалась, рішення не ухвалювалось, а отже, за таких обставин, заявник не позбавлений можливості в разі потреби звернутись до суду із заявою про забезпечення позову, яка може бути подана відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України на будь-якій стадії розгляду справи, але при цьому, надати відповідне обґрунтування саме такого забезпечення позову, на якому наполягає заявник.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам процесуального закону, судом допущено порушення норм процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню апеляційним судом з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати за сплату судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду з ТОВ «АГРІН ПОГИБЛЯК» на користь ОСОБА_1 у розмірі 547,54 грн, згідно квитанції про оплату судового збору, які мають бути вирішені при прийнятті рішення по суті позовних вимог судом першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 01 травня 2023 року –скасувати, прийняти нову постанову.
Відмовити у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «АГРІН ПОГИБЛЯК» до ОСОБА_1 про забезпечення позову.
Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 01 травня 2023 року.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови в порядку та за умов, визначених цивільно – процесуальним законом.
Текст постанови складено 13 червня 2023 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: В. Г. Бородійчук

Л. В. Нерушак