Номер провадження: 22-ц/813/3333/23 
Справа № 522/5885/22
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючий суддя - Кострицького В.В. (суддя - доповідач),
судді - Коновалової В.А., Карташова О.Ю.
за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року ухвалену у складі судді Федчишеної Т.Ю., у приміщенні того ж суду,
за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів до подання позовної заяви, -
В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст заявлених вимог
До Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів до подання позовної заяви, в якій заявник просить витребувати у Приморської державної нотаріальної контори м. Одеси копію спадкової справи № 116л/2019, заведеної до майна померлої ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 .
В обґрунтування поданої заяви зазначає, що вироком апеляційного суду Одеської області від 12.08.2002 року у справі № 1-2/2002  ОСОБА_1  засуджено за ч. 5 ст. 191 КК України (в редакції 2001 року) ст. 172 КК України (в редакції 1983 року), та задоволено цивільний позов АТ «Ощадбанк» про відшкодування збитків у загальній сумі 115 020 грн. У рамках виконавчого провадження з ОСОБА_1  стягнуто 24 694, 81 грн, виконавче провадження завершене на підставі п. 3 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" у зв`язку зі смертю боржника, яка померла  ІНФОРМАЦІЯ_2 . Залишок заборгованості  ОСОБА_1  становить 90 325,19 грн. У зв`язку з тим, що за  ОСОБА_1  є непогашена заборгованість банк звернувся із заявою (претензією) кредитора №113.20-13/Д/13213/2019-15/вих від 12.02.2019 до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса. Листом Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса від 27.02.2019 банку повідомлено, що на підставі заяви кредитора заведено спадкову справу до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 , №116л/2019. На теперішній час до Приморської державної нотаріальної контори у м. Одеса спадкоємці померлої ОСОБА_1 не звертались, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Листом від 14.01.2022 на запит банку від 05.01.2022 Приморська державна нотаріальна контора у м. Одеса повідомила, що із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Наразі заявник має намір звернутися до суду з позовом до спадкоємців померлої ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за рахунок успадкованого ними майна, проте банку невідома інформація про коло спадкоємців та обсяг успадкованого ними майна, наявності чи відсутності спадкового договору, заповіту, а тому заявник заявник звернувся до суду з даною заявою.

Короткий зміст ухвали суду
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року у задоволенні заяви Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів до подання позовної заяви - відмовлено.
Обґрунтовуючи своє рішення суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, АТ «Державний ощадний банк України» не наведено жодної підстави про наявність ризику втрати доказів, про забезпечення яких останній просить суд, також заявником не наведено підстав, які дають можливість припускати, що збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим .

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги
Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представником АТ "Ощадбанк" подано апеляційну скаргу, в якій просили скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення яким задовольнити заявлені вимоги АТ "Ощадбанк" .
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви АТ «Ощадбанк» про забезпечення доказів мотивована тим, що подана заява не містить обставин, які б свідчили про те, що документи, які просить витребувати заявник буде втрачено або збирання чи подання ціе інформації згодом стане неможливим чи утрудненим. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу. Зазначали, що процес доказування та докази, які надаються в обґрунтування позиції сторін, використовуються сторонами для того, щоб довести свою правоту в конфліктних правовідносинах і захистити чи відновити свої права. І саме, від якості та повноти, поданих доказів, залежить майбутня позиція суду у вирішенні цього конфлікту між сторонами ; прийняття мотивованого рішення. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2021 року у справі №520/14132/18 , в якій зазначено, що аналізуючи наведені положення ЦПК України вважається, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто, ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об?єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи, з метою захисту своїх законних прав АТ «Ошадбанк» має намір пред?явити позов до спадкоємців померлої ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за рахунок успадкованого ними майна, але Банку невідома інформація про наявність або відсутність спадкового договору, заповіту, коло спадкоємців та обсяг майна, яке складає спадкову масу. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов?язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов?язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов?язанні, який несе вілповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов?язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України. Статтею 1277 ЦК України визначено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення іх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також вілмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов?язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини та/або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов?язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов?язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов?язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У поданій заяві про забезпечення доказів зазначено, що забезпечення судом доказів через процедуру витребування інформації зі спадкової справи надасть можливість Банку, як позивачу, визначитись з колом відповідачів та звернутися до суду в подальшому з позовною заявою до спадкоємців померлої ОСОБА_1 , що свідчить про загрозу того, що докази, про забезпечення яких порушує питання заявник, можуть бути утрачені чи їх подання стане згодом неможливим або утрудненим. Тобто зазначена заява про забезпечення доказів відповідає критеріям, визначеним ст. 116 ЦПК України. За таких обставин, на думку скаржника, суд першої інстанції допустив формалізм та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення доказів до подачі позову АТ «Ощадбанк», а також неповно з?ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Внаслідок чого АТ «Ощадбанк» позбавлено можливості встановити особу, що порушує його права та можливості реалізувати своє право на звернення до суду за захистом порушених прав.

Рух провадження у справі
24 червня 2022 року Приморським районним судом м. Одеси постановлено оскаржувану ухвалу.
12 липня 2022 року подано апеляційну скаргу на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року.
13 липня 2022 року відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілено на судову колегію : ОСОБА_2-головуючий суддя, Сєвєрова Є.С., Вадовська Л.М..
Рішенням Вищої ради правосуддя № 126/0/15-23 від 21 лютого 2023 року суддю ОСОБА_2 звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28.12.2018 року із змінами та доповненнями, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено склад суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Кострицького В.В..Коновалової В.А., Карташова О.Ю..
Явка сторін 
Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду. Заяв про відкладення розгляду до суду не надходило.
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч. ч. 1- 3 ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.
Згідно з вимогами пунктів 4, 5 ч. 1 ст. 117 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути вказані докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні, а також обґрунтування необхідності забезпечення таких доказів.
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати та зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення, потрібні для вирішення справи, але, насамперед, спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов, суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Отже, процесуальним порядком та механізмом забезпечення доказів передбачено, що суд, розглядаючи заяву про забезпечення доказів, має з урахуванням обґрунтування необхідності забезпечення доказів пересвідчитися, зокрема, в тому, що зволікання з цим питанням поставить під загрозу можливість подання доказів у майбутньому (вони можуть бути знищені, пошкоджені, втратити свою доказову цінність тощо).
Аналіз норм права, що регулюють порядок вирішення вказаного питання, дає можливість зробити висновок про те, що задовольняючи заяву про забезпечення доказів, суд має пересвідчитися в тому, що у особи, яка бере участь у справі є складнощі в отриманні документів, тобто об`єктивної неможливості одержання та подання доказового матеріалу до суду особисто, через обставини, які перешкоджають такому поданню. Ці складнощі можуть мати юридичний та фактичний характер. Складнощі юридичного характеру полягають в тому, що на заваді одержанню та поданню доказу є норма закону забороняючого характеру, яка обмежує доступ особи до потрібної доказової інформації. Фактичні складнощі в одержанні доказів мають місце, коли, незважаючи на вжиті особою заходи, потрібний їй доказ одержати не вдалося.
Крім того, основною складовою обґрунтованості заяви про витребування доказів необхідна доведеність обставин, що існують достатні підстави вважати, що такі докази будуть втрачені в подальшому.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення доказів, АТ «Державний ощадний банк України» не наведено жодної підстави про наявність ризику втрати доказів, про забезпечення яких останній просить суд, також заявником не наведено підстав, які дають можливість припускати, що збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява АТ «Державний ощадний банк України» про забезпечення доказів до подання позовної заяви задоволенню не підлягає.
Виходячи з вищевикладеного судова колегія зазначає, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.
Суб?єктивні передумови застосування заходу забезпечення позову полягають у тому, що ініціатором розгляду заяви такого змісту можуть бути лише дві категорії суб?єктів - учасник справи або особа, яка може набути статусу позивача.
Об?єктивні передумови полягають у тому, що для задоволення заяви про забезпечення доказів у суду мають бути достатні підстави припустити, що засіб доказування може бути втрачений, збирання відповідних доказів згодом стане неможливим або утрудненим. Подання відповідних доказів згодом стане неможливим або утрудненим.
Надзвичайно дієвим засобом, покликаним оптимізувати процедуру дослідження оригіналів доказів, є закріплена у коментованій статті можливість подавати заяву про забезпечення доказів до суду двома способами на вибір заявника: або до подання позовної заяви або після подання позовної заяви. В окремих випадках забезпечення доказів до моменту подання позову до суду є чи не єдиним способом уникнути знищення доказів чи такого його пошкодження, при якому дослідження останнього у судовому засіданні безпосередньо судом або в результаті проведення експертного дослідження -буде неможливим.
Важливим є закріплення правила щодо строків звернення до суду з позовною заявою у випадку, коли заява про забезпечення доказів була подана раніше ніж позов. У такому випадку заявник повинен подати належним чином оформлену позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення доказів.
Процесуальною санкцією за невиконання цієї нормативної вимоги (наприклад, за неподання позовної заяви у визначений строк або у разі відмови у відкритті провадження у цій справі) буде скасування судом ухвали про вжиття заходів для забезпечення доказів, що має відбутися не пізніше наступного дня після закінчення такого строку або постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви чи про відмову у відкритті судового провадження у цій цивільній справі.
Виходячи з вищевикладеного, судова колегія дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо необґрунтованості вимог заявлених в обґрунтування даної заяви у справі. Тим більше судова колегія зазначає, що під час вирішення спору про право, а саме під час подання позовної заяви, в якому АТ "Ощадбанк" заявляло про забезпечення позову, можливо вирішити заявлені вимоги і заявник не позбавлений права цього зробити.
Також перевіривши відомості за допомогою ЄДРСР судовою колегією встановлено, що позову за вказаними правовідносинами так і не було подано до Приморського районного суду м. Одеси в обумовлений строк, про що також відсутні відомості і в матеріалах заяви про забезпечення позову.
Посилання апелянта на постанову Великої Палати Верховного Суду від 01.11.2021 року у справі №520/14132/18 , не є слушним, так як в наведеній постанові наголошено, що аналізуючи наведені положення ЦПК України вважається, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто, ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об?єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів. Однак виходячи зі змісту заяви (а.с.2) жодних обставин перелічених в зазначеній постанові про те, що існують достатні підстави вважати, що з часом докази може бути безповоротно втрачено заявником не наведено.
Доводи апелянта про те, що Банку невідома інформація про наявність або відсутність спадкового договору, заповіту, коло спадкоємців та обсяг майна, яке складає спадкову масу, не є підставою для застосування положень ст.116 ЦПК України так як зазначений інститут права призначений для збереження тих доказів, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Отже, доводи скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
В цілому інші доводи апеляційної скарги зводяться до тлумачення правових позицій та норм спадкового права і не є критикою рішення по суті.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що скаржником не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають .
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2022 року залишити без змін
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 20 червня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді В.А. Коновалова

О.Ю. Карташов