Постанова
Іменем України
 
19 червня 2023 року
м. Київ
 
справа № 761/25211/18                                                                                         
провадження № 61-11532св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Бевія», товариство з обмеженою відповідальністю «Пріоритет-Буд»,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бевія» на постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року в складі колегії суддів Заришняк Г. М., Кулікової С. В., Рубан С. М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У липні 2018 року  ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Бевія» (далі також - ТОВ «Бевія»), товариства з обмеженою відповідальністю «Пріоритет-Буд» (далі - ТОВ «Пріоритет-Буд») про відшкодування майнової шкоди, упущеної вигоди та моральної шкоди.
Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .
03 квітня 2018 року близько 12-33 год на даху чотириповерхового будинку   АДРЕСА_2 виникла пожежа із розповсюдженням на квартиру позивача.
Актом про пожежу від 03 квітня 2018 року, складеним головним інспектором ВЗНС Шевченківського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві, встановлено, що зазначеною пожежею знищено «дерев`яні та металеві конструкції на площі 60 м2, особисті речі в квартирі АДРЕСА_3 , оргтехніку, побутову техніку в квартирі АДРЕСА_3 , а також пошкоджено підлогу в квартирі       АДРЕСА_3 ». Цим актом встановлено, що ймовірною причиною пожежі є «порушення правил пожежної безпеки під час газозварювальних робіт». Технічним висновком № 51, складеним дослідно-випробувальною лабораторією аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у м. Києві, встановлено, що «найбільш ймовірною причиною пожежі, яка сталася 03 квітня 2018 року в чотирьохповерховому житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , - є запалювання відкритим полум`ям бітумного матеріалу дерев`яного перекриття на покрівлі даху внаслідок порушення правил пожежної безпеки під час проведення вогневих робіт». 
Проведеннягазозварювальнихта вогневихробіт, атакож іншихбудівельних робіт, що встановленіактом пропожежу татехнічним висновком, здійснювалось всусідній квартиріАДРЕСА_4 цього ж будинку, власником якої є ТОВ «Бевія». Виконання робіт з ремонту покрівлі та супутніх будівельних робіт там здійснювалось ТОВ «Пріоритет-Буд» на замовлення ТОВ «Бевія». Пожежею, що виникла внаслідок порушення правил пожежної безпеки під час проведення ремонтних та будівельних робіт в квартирі АДРЕСА_5 завдано значної майнової шкоди. Позивач вказувала, що після пожежі вона неодноразово зверталася до представників відповідачів з метою вирішення питання щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок пожежі, проте, відповідачі своєї провини у виникненні пожежі в квартирі позивача не визнають..
Позивач просила стягнути солідарно з ТОВ «Бевія» та ТОВ «Пріоритет-Буд» в рахунок відшкодування майнової шкоди 243 689,08 грн; упущену вигоду - 5 512 000,00 грн та на відшкодування моральної шкоди - 150 000,00 грн.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2021 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги суд першої інстанції виходив з підстав їх недоведеності позивачем.
Постановою Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 05 жовтня       2021 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто з ТОВ «Бевія» на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 243 689,08 грн та на відшкодування моральної шкоди - 20 000,00 грн. У задоволенні решти позовних вимог (про стягнення упущеної вигоди) відмовлено. Розподілено судові витрати.
Апеляційний суд не погодився з висновком суду першої інстанції про те, що у акті про пожежу від 03 квітня 2018 року, складеному головним інспектором ВЗНС Шевченківського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві, та технічному висновку № 51, складеному дослідно-випробувальною лабораторією аварійно-рятувального загону спеціального призначення        ГУ ДСНС України у м. Києві, зазначається лише ймовірна причина виникнення пожежі, відсутні відомості щодо точних причин виникнення пожежи, її заподіювача. Відповідачами під час розгляду справи не заперечувалось та не було спростовано факт проведення ремонтних робіт на даху будинку (над квартирою АДРЕСА_4 , належній ТОВ «Бевія»). Здійснення   газозварювальних та вогневих робіт, а також інших будівельних робіт також встановлені в технічному висновку № 51, разом з іншими доказами підтверджують факт проведення вогневих робіт на покрівлі будинку працівниками ТОВ «Пріоритет-Буд» на замовлення           ТОВ «Бевія». Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. Саме відповідач      ТОВ «Бевія», як замовник та власник квартири, зобов`язано було вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки проведення робіт, передбачених договором підряду, у тому числі здійснювати контроль за виконаннями підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином. ТОВ «Бевія» ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час розгляду справи судом апеляційної інстанцій не довело відсутність вини у його діях (бездіяльності) та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між неналежним виконанням ремонтних робіт підрядчиком та виниклою пожежею. 
Таким чином, позивачем доведено належними та достовірними доказами наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди підрядником ТОВ «Пріоритет-Буд» на замовлення ТОВ «Бевія» та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, в зв`язку з чим наявні підстави для стягнення завданої позивачу майнової шкоди. Суд також зазначив, що забезпечення пожежної безпеки в жилих будинках (квартирах) приватного житлового фонду та інших спорудах, покладається на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму. Тому вважав за необхідне стягнути завдану майнову та моральну шкоду на користь позивача з відповідача. Визначаючи розмір такої шкоди в сумі 187 101,67 грн, суд врахував висновок про оцінку вартості збитків, що виникли внаслідок пожежі при проведенні відповідних робіт підрядником (ТОВ «Пріоритет-Буд») на замовлення ТОВ «Бевія», проведеного суб`єктом оціночної діяльності - ФОП ОСОБА_2 . Вказаний висновок стороною відповідача належними доказами не спростований.
Апеляційний суд вважав обґрунтованими позовні вимоги в частині відшкодування вартості знищеного пожежею особистого одягу позивача в сумі 49 567,41 грн та витрат з хімічної чистки пошкоджених речей, виконаної в ТОВ «Будинок побуту «Столичний», в сумі 4 020,00 грн, оскільки такі вимоги підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами (актом про пожежу, фототаблицями з місця пожежі, квитанціями). Отже, загальна сума майнової шкоди становить 240 689,08 грн. Також підлягала стягненню з відповідача ТОВ «Бевія» 3 000,00 грн, як сума, сплачена за надання послуг з визначення розміру збитку, спричиненого пожежею, що підтверджується квитанцією № 4611 від 20 квітня 2018 року.
Апеляційним судом встановлено, що внаслідок пожежі було пошкоджено майно позивача, в зв`язку з чим вона зазнала переживань та моральних страждань, витратила багато часу на поїздки до ремонтно-будівельних організацій, житлово-будівельних організацій, правозахисників, експертної установи з метою визначення вартості відновлювального ремонту, отримання необхідних документів для підтвердження шкоди. При визначенні суми заподіяної позивачу моральної шкоди, апеляційний суд врахував конкретні обставини справи, обсяг, тривалість завданих позивачу моральних страждань, їх характер, та з урахуванням засад розумності та справедливості, вважав за необхідне відшкодувати на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.
Однак, апеляційний суд не вбачав підстав для задоволення позову в частині стягнення упущеної вигоди у зв`язку із недоведеністю та необґрунтованістю цих вимог.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У листопаді 2022 року представник ТОВ «Бевія» - адвокат Шалденко Є. М. звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року. 
У касаційній скарзі він просив скасувати постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рух справи в суді касаційної інстанції
Верховний Суд ухвалою від 29 листопада 2022 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Бевія» на постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року, та витребував справу з суду першої інстанції.
Справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Підставою касаційного оскарження постанови Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року відповідач вказує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. Разом з тим зазначає, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, а також встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів. Зокрема, у справі відсутні належні, достовірні та достатні докази завдання позивачу саме зі сторони ТОВ «Бевія» майнової та моральної шкоди у розмірі, стягнутої судом.
Підставами касаційного оскарження зазначено пункти 3, 4 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).
Позиція інших учасників справи
Відзив на касаційну скаргу від інших учасників справи до Верховного Суду не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належить останній на підставі свідоцтва про право власності від 24 жовтня 2007 року, виданого за наказом головного управління житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 09 жовтня 2007 року №1798-С/КІ.
ТОВ «Бевія» є власником квартири АДРЕСА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 04 травня 2017 року, що також підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
03 квітня 2018 року приблизно о 12-33 год на даху чотирьохповерхового будинку АДРЕСА_2 виникла пожежа із розповсюдженням на квартиру, власником якої є позивач.
Актом про пожежу від 03 квітня 2018 року, складеним головним інспектором ВЗНС Шевченківського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві, встановлено, що виниклою пожежею знищено «дерев`яні та металеві конструкції на площі 60 м2, особисті речі в квартирі АДРЕСА_3 , оргтехніку, побутову техніку в квартирі АДРЕСА_3 , а також пошкоджено підлогу в квартирі      АДРЕСА_3 ». Даним актом встановлено, що ймовірною причиною пожежі є «порушення правил пожежної безпеки під час газозварювальних робіт».
Відповідно до технічного висновку № 51 від 05 квітня 2018 року, складеного дослідно-випробувальною лабораторією аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у м. Києві, «найбільш ймовірною причиною пожежі, яка сталася 03 квітня 2018 року в чотирьохповерховому житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , - є запалювання відкритим полум`ям бітумного матеріалу дерев`яного перекриття на покрівлі даху внаслідок порушення правил пожежної безпеки під час проведення вогневих робіт».
У розділі 8 технічного висновку № 51 від 05 квітня 2018 року, щодо опису ознак, що вказують на осередок загорання та опис розташування устаткування, меблів, предметів у приміщенні, де виникла пожежа, зазначено, що в ході огляду місця події, з урахуванням шляхів розповсюдження полум`я, складу та кількості пожежного навантаження було встановлено, що осередок пожежі знаходився на даху житлового будинку. На даний перебіг подій вказують наступні опосередковані ознаки: найбільше вигорання спалимих матеріалів дерев`яного перекриття; сліди проведення вогневих робіт; вигорання кіптяви з утворення білих плям.
У розділі 9 цього висновку щодо розгляду можливих причин виникнення пожежі й ймовірних джерел запалювання встановлено, що на даху будівлі та в елементах покрівлі електромереж не було прокладено будь-яких електричних приладів та проводів з ознаками аварійного режиму роботи в осередковій зоні пожежі теж не виявлено, тому версія про можливість виникнення пожежі внаслідок аварійного режиму роботи електромережі відхиляється. Вказане також узгоджується з фотографіями, доданими до технічного висновку № 52 від 05 квітня 2018 року, які зроблені на місці подій одразу після гасіння пожежі.
Відповідно до показів свідка ОСОБА_3 (начальника дослідно-випробувальної лабораторії аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у м. Києві) дерев`яні конструкції не могли загорітись в інший спосіб, ніж від контакту з відкритим полум`ям газової горілки, яку використовували робочі під час проведення вогневих робіт на даху будівлі.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (чоловік та дружина) показали, що вони робили ремонт в квартирі АДРЕСА_4 , яка належить ТОВ «Бевія». Окрім  них, в цій квартирі також знаходились й інші працівники, які займались ремонтними роботами на даху будинку саме над цією квартирою. Вказані чоловіки принесли в квартиру газовий балон, розташували його на балконі, з`єднали з газовою горілкою, яку підняли на дах будинку і там робили ремонтні роботи. Свідки показали, що 03 квітня 2018 року, коли вони робили ремонт в зазначеній квартирі, то бачили, як хлопці, які робили ремонт на даху будинку, почали бігати в квартиру за водою, яку виносили з собою в пластикових пляшках, а потім один і з них перекрив вентиль на газовому балоні і після цього вони зовсім зникли з квартири АДРЕСА_4 . При цьому свідки також показали, що особисто бачили, як працівники, які робили ремонтні роботи на даху будинку, намагались підняти на дах газовий балон. Також в розмові працівники ТОВ «Пріоритет-Буд» повідомили свідків, що роблять ремонтні роботи на даху будинку над квартирою АДРЕСА_4 .
У справі міститься фототаблиця з місця пожежі, вказані фотографії були зроблені одразу після пожежі. На фото № 1, № 2 в різних місцях на даху будинку знаходиться бітумний рулонний матеріал фірми «Техніколь», який призначений для використання як гідроізоляція будівельних конструкцій. Цей матеріал виготовлений для його направленняназалізобетонне покриття даху будинку. На фото № 3 цей бітумний матеріал частково оплавився від пожежі. На фото № 4 газовий балон, який знаходиться на балконі в квартирі АДРЕСА_4 . На фото № 5 газовий шланг з`єднує газовий балон, розміщений на балконі квартири АДРЕСА_4 , та газову горілку, що знаходиться на даху будинку. На фото № 6 - газова горілка для розпалювання відкритого полум`я для плавлення рулонного бітумного матеріалу фірми «Техніколь». На фото № 6 зафіксовані пошкоджені речі та стан квартири АДРЕСА_3 після пожежі.
Проведення газозварювальних, вогневих робіт, та інших будівельних робіт, встановлених актом про пожежу та технічним висновком, здійснювалось в квартирі АДРЕСА_5 , власником якої є ТОВ «Бевія».
Виконання робіт з ремонту покрівлі та супутніх будівельних робіт на об`єкті, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 22, здійснювалось працівниками ТОВ «Пріоритет-Буд» на замовлення ТОВ «Бевія» за договором № ПБ-02 будівельного підряду від 26 лютого 2018 року, укладеним між ТОВ «Бевія» та ТОВ «Пріоритет-Буд».
26 лютого 2018 року між ТОВ «Пріоритет-Буд» як підрядником та ТОВ «Бевія» як замовником був укладений договір будівельного підряду № ПБ-02 (далі також - договір підряду), за умовам якого підрядник зобов`язується за завданням замовника, відповідно до умов договору та проектної документації на об`єкті, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Петлюри, 22 виконати будівельні роботи по ремонту покрівлі та здати їх замовнику, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказані роботи відповідно до умов договору.
У пункті 4.1. договору підряду вказано, що підрядник зобов`язаний своїми силами і засобами виконати роботи в обсягах і в строки, передбачені календарним планом, і здати замовнику в стані, що відповідає вимогам замовника, проектній документації і діючим ДБН України; поставляти на місце виконання робіт необхідні матеріали, конструкції, устаткування, комплектуючі; інформувати замовника про укладення договорів субпідряду зі спеціалізованими організаціями, що залучаються для виконання робіт за цим договором, і забезпечувати контроль за ходом робіт, що виконується ним, забезпечувати на місці виконання робіт вжиття необхідних заходів по техніці безпеки, пожежній безпеці і охороні праці на будівельному майданчику.
Цей договір підряду діє з моменту його підписання сторонами та до 31 грудня 2017 року, але у будь-якому разі - до повного виконання сторонами зобовязань за цим договором (пункт 9.2. договору).
Договір підряду не містить умови про відповідальність сторін договору перед третіми особами: за завдану шкоду/збитки при виконанні ними цього договору; за невиконання (неналежне виконання) ними умов цього догвору.
Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. 
Як видно із касаційної скарги, постанова апеляційного суду, визначена у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, оскаржується на підставі пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої та другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
У статті 6 Конвенції вказано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
За частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).
Судами встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_3 , а ТОВ «Бевія» - власником квартири АДРЕСА_5 . 
Відповідно до частин першої-другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
За частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. 
Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України).
Для відповідальності у деліктних правовідносинах має бути наявний склад цивільного правопорушення: шкода; протиправна поведінка особи; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою; вина особи.
Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2020 року у справі № 925/1478/16).
Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди (постанова Верховного Суду від 27 грудня 2019 року у справі № 686/11256/16-ц).
Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту населення передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.
Установлено, що пожежа виникла у квартирі, власником якої є відповідач                     ТОВ «Бевія» яке, як власник, несе відповідальність за пожежну безпеку у квартирі.
Саме власник несе повну відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки (постанова Верховного Суду від 24 червня 2019 року у справі          № 902/435/18).
Відповідно до частин першої-третьої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.
Замовник зобов`язаний сприяти підрядникові у виконанні роботи у випадках, в обсязі та в порядку, встановлених договором підряду (частина перша статті 850 ЦК України).
Замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (стаття 849 ЦК України).
За частиною другою статті 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Невиконання чи неналежне виконання підрядником умов договору не звільняє замовника від відповідальності перед третіми особами, які не є стороною договору підряду (постанова Верховного Суду від 21 травня 2021 року у справі № 753/10817/16-ц).
Апеляційний суд встановив, що у акті про пожежу від 03 квітня 2018 року, складеному головним інспектором ВЗНС Шевченківського РУ ГУ ДСНС України у м. Києві, та технічному висновку № 51, складеному дослідно-випробувальною лабораторією аварійно-рятувального загону спеціального призначення ГУ ДСНС України у м. Києві, зазначається лише ймовірна причина виникнення пожежі. Разом із цим, відповідачами під час розгляду справи не заперечувалось та не було спростовано факт проведення ремонтних робіт на даху будинку АДРЕСА_7 , яка належить ТОВ «Бевія» та є суміжною (сусідньою) із квартирою АДРЕСА_3 , яка належить позивачу. Здійснення   ремонтних (газозварювальних та вогневих) робіт, а також інших будівельних робіт також встановлені в технічному висновку № 51 від 05 квітня 2018 року та показами свідків. Тому в сукупності наявні у справі докази підтверджують факт проведення ремонтних робіт працівниками ТОВ «Пріоритет-Буд» на замовлення            ТОВ «Бевія», внаслідок чого виникла пожежа та було пошкоджено майно позивача (квартира, речі). 
Відповідачами при розгляді справи не було спростовано дані обставини, зокрема, що пожежа виникла внаслідок дій (бездіяльності) інших осіб (зокрема, позивача). Відповідачі не довели відсутність вини у діях (бездіяльності) підрядника (ТОВ «Пріоритет-Буд») та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між неналежним виконанням ремонтних робіт підрядчиком та виниклою пожежею.
ТОВ «Бевія», як замовник та власник квартири, зобов`язано було вчиняти всі необхідні дії задля забезпечення безпеки проведення робіт, передбачених договором підряду, у тому числі здійснювати контроль за виконаннями підрядником покладених на нього обов`язків своєчасно та належним чином. ТОВ «Бевія» як власник квартири, несе відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки.
Оскільки така шкода заподіяна підрядником, тому апеляційний суд правильно вважав за можливе її стягнення із замовника на користь позивача як потерпілої особи.
Визначаючи розмір майнової шкоди в сумі 187 101,67 грн, суд врахував висновок про оцінку вартості збитків, що виникли внаслідок пожежі при проведенні відповідних робіт підрядником (ТОВ «Пріоритет-Буд») на замовлення ТОВ «Бевія», проведеного суб`єктом оціночної діяльності -     ФОП ОСОБА_2 . Вказаний висновок стороною відповідача належними доказами не спростований.
Апеляційний суд правильно вважав обґрунтованими позовні вимоги в частині відшкодування вартості знищеного пожежею особистого одягу позивача в сумі 49 567,41 грн та витрат з хімічної чистки пошкоджених речей, виконаної в ТОВ «Будинок побуту «Столичний», в сумі 4 020,00 грн, оскільки такі вимоги підтверджуються наявними у справі належними доказами. Крім того підлягала стягненню на користь позивача з відповідача ТОВ «Бевія» 3 000,00 грн, які сплачені позивачем за надання послуг з визначення розміру збитку, завданого позивачу пожежею.
Апеляційним судом встановлено, що внаслідок пожежі було пошкоджено майно позивача, в зв`язку з чим вона зазнала переживань та моральних страждань. При визначенні суми заподіяної позивачу моральної шкоди, апеляційний суд врахував конкретні обставини справи, обсяг, тривалість завданих позивачу моральних страждань, їх характер, з урахуванням засад розумності та справедливості, вважав за необхідне відшкодувати на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.
Суд касаційної інстанції погоджується з розміром стягнутої моральної шкоди з огляду на таке.
Моральна шкода  - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. 
Моральна шкода позивача полягає в його душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із знищенням та пошкодженням його майна (частково знищений і пошкоджений житловий будинок та речі, які в ньому знаходились, особисті речі і документи, майно, необхідне для повсякденного життя, а також статки, які накопичувались роками тощо).
У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:  1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
При визначенні розміру відшкодування апеляційний суд правильно врахував характер правопорушення (порушення цивільних прав позивача внаслідок знищення і пошкодження її майна), інші обставини, що мають істотне значення (тривалість страждань, істотність вимушених змін у способі життя потерпілого, можливість усунення негативних наслідків, які виникли в результаті пожежі тощо).
Визначений апеляційним судом розмір відшкодування моральної шкоди відповідає засадам розумності та справедливості.
Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Ураховуючи наведене колегія суддів погоджується із висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для відшкодування позивачу майнової шкоди у сумі 240 689,08 грн, моральної шкоди - 20 000,00 грн, та витрат з оплати послуг визначення розмірів завданих позивачу збитків - 3 000,00 грн.
З підстави оскарження судових рішень у справі, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору.
Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі вказаної норми, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи. Такі правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 461/2321/20.
Апеляційним судом з дотриманням вимог статті 89 ЦПК України було надано оцінку наявним у справі доказам та встановлено підстави для стягнення з ТОВ «Бевія» на користь позивача відповідних сум коштів на відшкодування майнової та моральної шкоди, а також витрат з оцінки розміру завданих позивачу збитків.
Доводи касаційної скарги про відсутність у справі достатніх доказів на підтвердження завдання ТОВ «Бевія» позивачу шкоди внаслідок відповідної пожежі є безпідставними. Судом встановлено, що виникнення пожежі сталося внаслідок дій працівників ТОВ «Пріоритет-Буд» при виконанні договору підряду, замовником за яким було ТОВ «Бевія». Тому саме останнє як замовник має відшкодовувати шкоду, завдану іншій особі підрядником, який діяв за завданням замовника. 
Разом із цим, у договорі підряду, укладеному між ТОВ «Пріоритет-Буд» та ТОВ «Бевія», відсутня умова щодо порядку відшкодування третій особі шкоди/збитків, завданих будь-якою із сторін при виконанні цього договору. Стороною відповідача не було надано належних та допустимих доказів того, що виникнення пожежі, якою позивачу завдану шкоду, сталося внаслідок дій/бездіяльності іншої (третьої) особи. Також стороною відповідача не спростовано відповідними доказами розміри завданої позивачу шкоди.
Верховний Суд також відхиляє доводи касаційної скарги про те, що постанова апеляційного суду ухвалена з порушенням норм процесуального права з посиланням на пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження при касаційному перегляді оскаржуваної постанови апеляційного суду. Фактично аргументи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не дослідив належним чином зібрані у справі докази та встановив всі обставини у справі на підставі недопустимих та недостатніх доказів, зводяться до переоцінки доказів у справі, а тому відхиляються Верховним Судом, оскільки за статтею 400 ЦПК України такі дії виходять за межі повноважень суду касаційної інстанції при перегляді рішень судів першої та/або апеляційної інстанцій.
Проаналізувавши зміст постанови апеляційного суду з точки зору застосування норм права, які стали підставою для позову по суті, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що судом ухвалене рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі наданих сторонами доказів, які мають індивідуальний характер. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів відповідача та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків апеляційного суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
Таким чином, доводи касаційної скарги, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, не підтвердилися.
ЄСПЛ у своїх рішеннях вказував, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (справа «Пономарьов проти України» (CASE «PONOMARYOV v. UKRAINE»), рішення від 03 квітня 2008 року).
Верховний Суд розглянув справу в межах доводів, наведених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, і підстав вийти за їх межі судом касаційної інстанції не встановлено.
Ураховуючи зазначене, Верховний Суд вважає, що апеляційний суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права на підставі наданих доказів та ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина друга статті 410 ЦПК України).
Суд апеляційної інстанції повно встановив обставини справи на підставі належної оцінки наявних у справі доказів, визначив норми права, які підлягали застосуванню.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін.
Щодо судових витрат
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Бевія» залишити без задоволення.
Постанову Київського апеляційного суду від 13 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                            В. М. Ігнатенко

 
                                                                                                                        С. О. Карпенко

 
                                                                                                                        В. А. Стрільчук