П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 травня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/7298/22	
Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
                                                                                          Дата і місце ухвалення 21.06.2022р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:     Бойка А.В.,
                         суддів:   Єщенка О.В.,
                                        Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року по справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про стягнення завданої державі шкоди, -

В С Т А Н О В И В:
24.05.2023 року Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) звернулась до суду першої інстанції з адміністративним позовом до ОСОБА_1 про стягнення завданої державі шкоди у розмірі 68 326,03 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 року позовну заяву було залишено без руху через несплату судового збору за подання такої позовної заяви. А також з підстав невизнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, зазначених у клопотанні про поновлення строку звернення до суду.
У вказаній ухвалі судом визначено, що виявлені недоліки позовної заяви мають бути усунені шляхом надання позивачем до Одеського окружного адміністративного суду оригіналу документу про сплату судового збору за подання позовної заяви, заяви про поновлення строку звернення до суду із наведеними обґрунтованими обставинами, відмінними від тих, що наведені у заяві про поновлення строку звернення до суду.
В подальшому ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року  було відмовлено у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) про поновлення строку звернення до адміністративного суду та повернуто позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 .
Не погоджуючись з даною ухвалою суду першої інстанції, Військова частина НОМЕР_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилалась на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.
В поданій апеляційній скарзі апелянт вказував на відсутність на момент звернення до суду першої інстанції грошових коштів для сплати судового збору, однак, на думку апелянта, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали не було враховано майновий стан сторони.
Щодо пропущеного процесуального строку звернення до суду апелянт вказав на те, що особовий склад та представники юридичної служби військової частини НОМЕР_1 постійно залучались для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях внаслідок чого із об`єктивних причин не було можливості належним чином організовувати позовну роботу в інтересах військової частини НОМЕР_1 у строки, визначені КАС України, перебуваючи не у пункті постійної дислокації частини, без можливості доступу до всіх необхідних документів, які б потрібні були для обґрунтування позовних вимог. 
Також в якості причини пропуску строку звернення до суду позивач вказав неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи, що, як зазначає позивач, підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 року № 1092, виданого за результатами проведеного службового розслідування.
Неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини НОМЕР_1 свої обов`язків, на думку апелянта, не повинно унеможливлювати захист прав та законних інтересів військової частини НОМЕР_1 як юридичної особи.
Враховуючи викладене військова частина НОМЕР_1 вважає, що вказані нею причини пропуску строку звернення до суду є поважними, а тому безпідставною є відмова суду першої інстанції  у задоволенні заяви позивача про поновлення строку звернення до суду.
З огляду на зазначене апелянт просив скасувати ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21.06.2022 року та повернути справу №420/7298/22 на розгляд до Одеського окружного адміністративного суду.
Відповідно до ч.2 ст.312 КАС України, справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з цим позовом та не зазначено поважних причин пропуску такого строку.
Колегія суддів погоджується з таким висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Відповідно до частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частина друга наведеної статті встановлює, що для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень.
Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.
Отже, забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо строків звернення до суду, а від судів вимагається дотримуватися певних правил у процесі прийняття рішення про поновлення строку та оцінювати поважність причин пропуску строку, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили пропуск, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.
Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» за  шкоду, завдану державі,  особа може бути притягнута до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди.
Згідно зі ст.12 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб» у разі звільнення особи, притягнутої до матеріальної відповідальності, зі служби або у разі, якщо рішення про притягнення до матеріальної відповідальності особи не прийнято до її звільнення зі служби, відшкодування завданої шкоди здійснюється в судовому порядку в разі відмови особи від її добровільного відшкодування або в іншому встановленому законом порядку.
З наведеного слідує, що особа притягується до матеріальної відповідальності протягом трьох років з дня виявлення завданої шкоди. Тобто, вказаною нормою, передбачено строк, протягом якої особа може бути притягнута до відповідальності, тоді як строки звернення до суду щодо відшкодування такої шкоди, зазначеним Законом не встановлені, а встановлені  КАС  України, а саме абз.2 ч.2 ст.122 цього Кодексу та становлять три місяці з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. 
Звертаючись в даному випадку до суду першої інстанції, військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), посилалась на те, що відповідач під час проходження військової служби завдав державі в особі військової частини НОМЕР_1 майнову шкоду в розмірі 68   326,03 грн. по речовій службі.
Позивач вказував на те, що даний факт було встановлено службовим розслідуванням, за результатом якого видано наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.11.2016 року № 2383.
Факт завданої відповідачем майнової шкоди під час проходження військової служби, як зазначає позивач, підтверджується: копією Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1 № 126 від 10.04.2016 року; копією Книги грошових стягнень і нарахувань військової частини НОМЕР_1  Інв. №1073/п від 24.12.2020 року.
Таким чином, підстави, що давали позивачу право на звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 завданої матеріальної шкоди у сумі 68   326,03 грн. виникли ще 29.11.2016 року, однак до суду з даним позовом військова частина НОМЕР_1 звернулась лише у травні 2022 року, тобто з пропуском встановленого КАС України строку звернення до суду.
При цьому, звертаючись з позовом про стягнення завданої відповідачем матеріальної шкоди, військова частина НОМЕР_1 разом із позовною заявою подала клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якому, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, посилалась на те, що особовий склад та представники юридичної служби військової частини НОМЕР_1 постійно залучались для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях внаслідок чого із об`єктивних причин не було можливості належним чином організовувати позовну роботу в інтересах військової частини НОМЕР_1 у строки, визначені КАС України, перебуваючи не у пункті постійної дислокації частини, без можливості доступу до всіх необхідних документів, які б потрібні були для обґрунтування позовних вимог. 
Крім того позивач вказував на те, що причиною пропуску строку звернення до суду є неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи, що підтверджується наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 року № 1092, виданого за результатами проведеного службового розслідування.
Вказані причини пропуску строку звернення до суду були визнані судом першої інстанції не поважними, у зв`язку з чим позивачу була надана можливість надати клопотання про поновлення строку звернення до суду із зазначенням інших підстав пропуску такого строку.
Позивач, скориставшись таким правом, 14.06.2022 року подав до суду першої інстанції заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої вказав ті ж самі причини, які зазначались ним при поданні першої заяви про поновлення строку звернення до суду разом із позовною заявою. 
При цьому аналогічні підстави для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду позивач вказав і в апеляційній скарзі.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними та не свідчать про наявність дійсно непереборних обставин неможливості звернення військової частини НОМЕР_1 до суду протягом більше ніж п`яти з половиною років з моменту виникнення обставин, які дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог.
Слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі “Пономарьов проти України” зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є обмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави.
Законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.
Виходячи з наведеного, можна дійти висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку звернення до суду через значний проміжок часу здійснюється у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.
В свою чергу наведені позивачем причини пропуску строку звернення до суду  (залучення особового складу та представників юридичної служби військової частини НОМЕР_1 для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, а також неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи) не можуть вважатись об`єктивними непереборними причинами, які унеможливлювали звернення до суду з даним адміністративним позов протягом значного проміжку часу.
Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які посилається апелянт, є суб`єктивними та пов`язані виключно з неналежною організацією роботи суб`єкта владних повноважень, а тому негативні наслідки, які настали у зв`язку з такими причинами є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Позивач, який діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних чи фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо забезпечення неухильного виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку звернення до суду з позовною заявою.
Колегія суддів вважає, що обставини, пов`язані з неналежною організацією роботи суб`єкта владних повноважень, не можуть слугувати підставою для реалізації таким суб`єктом владних повноважень права на звернення до суду у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.
Крім того, вказуючи на неналежне виконання попередніми начальниками юридичної служби військової частини НОМЕР_1 своїх функціональних обов`язків в частині організації та ведення претензійної і позовної роботи, позивач посилався на наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 29.05.2021 року № 1092, виданого за результатами проведеного службового розслідування, однак жодним чином не обґрунтував звернення до суду першої інстанції військова частина НОМЕР_1 лише 24.05.2022 року.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, з урахуванням правової позиції Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що за відсутності у суб`єкта владних повноважень інших обґрунтувань поважності причин пропуску строку звернення до суду, крім тих, яким вже суд першої інстанції надав правову оцінку, а також враховуючи ту обставину, що зазначені позивачем причини для поновлення строку на звернення до суду не свідчать про наявність обставин, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, підстави наведені позивачем для поновлення строку звернення до суду не можуть бути визнані поважними, а пропущений строк таким, що підлягає поновленню, як вірно встановлено судом першої інстанції.
Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Згідно з частиною першою статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч. 1 та 2 статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За приписами частини 4 статті 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві, якщо: 1) позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; 9) у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.
Враховуючи все викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності поважних підстав для поновлення військовій частині НОМЕР_1 строку звернення до суду з цим позовом, пропущеного більше ніж на п`ять років, що відповідно до положень КАС України є безумовною підставою для повернення позовної заяви.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вказані висновки суду першої інстанції.
Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм процесуального права, відповідно до ст. 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 316, 321, 325, 327, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 21 червня 2022 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційного суду, або з дня вручення учаснику справи повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                       А.В. Бойко 

Суддя:                                                                                           О.В. Єщенко 

Суддя:                                                                                          О.А. Шевчук