КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
                                   
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М        У К Р А Ї Н И
 
08 травня 2023року                                                                                    м. Київ
 
Унікальний номер справи № 753/22331/21  
Апеляційне провадження 22-ц/824/5671/2023 
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Махлай Л.Д., 
суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.
при секретарі Кролівець О.В.
сторони
позивач                      Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» 
 
відповідачі                          

ОСОБА_1 
                                   
                                      ОСОБА_2 
 
            розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_3 , на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року, постановлену під головуванням судді Каліушко Ф.А., про забезпечення позову у справі за позовом  Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування та застосування наслідків недійсності правочинів шляхом відновлення становища, яке існувало до його порушення,
 
в с т а н о в и в :
 
             у листопаді 2021 року АТ «Державний експортно-імпортний банк України» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , в якому просило визнати недійсним договори дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 земельної ділянки площею 0,10 га за цією ж адресою, застосувати наслідки недійсності правочинів  шляхом повернення ОСОБА_4 права власності на це майно посилаючись на те, що ОСОБА_4 будучи боржником банку відчужила за договором дарування своєму сину ОСОБА_5 спірне майно, а він у свою чергу за договором купівлі - продажу відчужив це майно ОСОБА_2 . За рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.12.2015 з ОСОБА_4 та                       ОСОБА_6 на їх користь солідарно стягнуто заборгованість у сумі                                        126 368,74 швейцарських франків та 1 079 239,38 грн. Відтак позивач вважає, що оспорювані договори  є фраудаторними, оскільки вчинені на шкоду кредитору. 
            04.10.2022 представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок, господарські будівлі й споруди, а також земельну ділянку, які знаходяться в АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що невжиття даних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з можливим подальшим відчуженням нерухомого майна.
            Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2022 заяву задоволено. Накладено арешт на житловий будинок загальною площею 239,7 кв. м., житловою площею 113,5 кв. м., зазначений в плані за літерою «Е» та господарські будівлі й споруди: вольєр за літерою «З», споруди №1-3, І, який розташований за адресою:  АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,10 га (кадастровий номер 8000000000:90:264:0037), яка розташована за цією ж адресою.
Не погоджуючись з даною ухвалою суду,  ОСОБА_2 через представника подавапеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу,оскільки вона постановлена з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин справи та ухвалити нову, якою у задоволенні заяви про забезпечення позовувідмовити. Зазначає, що вжиті заходи забезпечення позову не відповідають заявленим позовним вимогам, оскільки будь - яких вимог до ОСОБА_2 позивач не висуває, не ставить питання про витребування майна. Вважає, що позивач не довів ризиків невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову. ОСОБА_2 на законних підстав набув право власності на будинок та земельну ділянку, проживає у спірному будинку, що вказує на те, що він є добросовісним набувачем майна.  
У відзиві представник позивача Орєхов А.В. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість. Зазначає, що вжиті судом заходи забезпечення позову є співмірними до позовних вимог. Зазначена ціна у договорі купівлі - продажу не відповідає реальній вартості майна, а площа земельної ділянки, яка передана за договором є значно більшою ніж зазначена у правочинах, відтак посилання апелянта на добросовісність набуття спірного майна вважає необґрунтованим. Також зазначає, що ними обрано належний спосіб захисту порушеного права виходячи з правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду.
У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. 
Представник позивача Западнюк М.А. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін посилаючись на її законність та обґрунтованість. 
Представниця  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 - ОСОБА_9 просила слухати справу без їх участі та задовольнити апеляційну скаргу.
Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Позивач у заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на спірне майно.
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідачі будуть діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. 
            З позовної заяви вбачається, що між сторонами виник спір стосовно житлового будинку загальною площею 239,7 кв. м. з господарськими будівлями й спорудами та земельної ділянки площею 0,10 га (кадастровий номер 8000000000:90:264:0037), які розташовані за адресою:   АДРЕСА_1 .
Суд наклав арешт лише на ті земельні ділянки, які є предметом спору.
Оскільки у позові ставиться питання про визнання договорів щодо відчуження цього майна недійними та повернення права власності на це майно ОСОБА_4 , то у разі задоволення позову майно повертається у власність ОСОБА_4 , яка є боржницею позивача, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що позивач не заявив безпосередніх вимог до ОСОБА_2 не впливають на висновки суду.
Питання добросовісно чи недобросовісносні покупця спірного майна не розглядається при вирішенні питання про забезпечення позову, оскільки ці обставини встановлюються при розгляді справи по суті, а відтак доводи апеляційної скарги в цій частині також не спростовують висновків суду першої інстанції.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що між сторонами дійсно виник спір щодо правомірності відчуження спірного майна, а тому заява про забезпечення позову є обґрунтованою, оскільки подальше відчуження цього майна може утруднити виконання рішення суду.
Обмеження прав власника, встановлених даною ухвалою, не є порушенням права власності, а є механізмом залишення на час розгляду справи спірного майна у тому стані, вякому воно перебувало на час подачі позову. Таке обмеження є тимчасовим, та у разі відмови у позові скасовується.  
Оскільки предметом спору є житловий будинок та земельна ділянка, суд першої інстанції мав правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на ці об`єкти нерухомості.
За таких обставин колегія суддів прийшла до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не може бути скасована з підстав, викладених у апеляційній скарзі.
Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд
 
п о с т а н о в и в :
 
апеляційну скаргу  ОСОБА_2  залишити без задоволення.
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня проголошення постанови до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови виготовлений 08.05.2023.
 
Головуючий                                                                         Л. Д. Махлай 

Судді                                                                                     О. В. Немировська

Т. І. Ящук