ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/798/22	Головуючий у 1-й інстанції Сташків Н.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/442/23 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Дикун С. І., Шевчук Г. М., 
за участі секретаря — Дідух М.Є.
та представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Колцуняка Ю.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 604/798/22 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Абрам`юка Володимира Михайловича на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2023 року, ухваленого суддею Сташківим Н.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача — Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради Тернопільської області, про зміну розміру стягуваних аліментів, позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:
у вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача — Орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради Тернопільської області, у якому після збільшення позовних вимог просила змінити розмір аліментів, а саме стягнути із відповідача по справі на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності рішення суду і до досягнення дитиною повноліття та позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_3 .
       В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до судового наказу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11 серпня 2020 року до досягнення дитиною повноліття. З моменту розлучення син ОСОБА_3 проживав та проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Попередній розмір аліментів визначений судом є на даний час неактуальний, оскільки рівень життя зріс і матеріальні потреби, які несе позивач на утриманні дитини значно більші, ніж розмір визначених аліментів. Відповідач може надавати аліменти у більшому розмірі, інших осіб на його утриманні не має. Крім того зазначила, що відповідач протягом усього сумісного життя зловживав алкогольними напоями, періодично вчиняв сварки, свідком яких був син до якого він ставиться байдуже. Не переймається його вихованням, за останні кілька років участі у вихованні та утриманні дитини не приймав. Крім того, спілкування відповідача із сином негативно відбивається на психологічному стані дитини. Також мають неодноразові погрози життю та здоров`ю позивачки та її сина з боку відповідача.
       Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2023 року позовні вимоги задоволено частково.
       Змінено розмір аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19.08.2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття, стягнувши з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
       Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.
       Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в корить держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.
       У частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Підволочиської селищної ради, про позбавлення батьківських прав — відмовлено.
       Попереджено відповідача ОСОБА_2 про неприпустимість порушення батьківських обов`язків та наслідків у разі їх неналежного виконання, а саме позбавлення прав, поклавши на відповідний орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
       В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Абрам`юк В.М. просить рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2023 року скасувати частково, а саме в частині збільшення розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
       В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що судом першої інстанції не встановлено обставин, які б могли бути підставою для збільшення розміру аліментів, покращення матеріального становища платника аліментів, його можливості сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн.
       Позивачкою не було надано жодного доказу в обґрунтування своїх вимог, а саме щодо погіршення стану здоров`я її чи дитини, їх матеріального стану.
       Відповідач на даний час є безробітнім, у власності нерухомого майна та транспортних засобів не має. До введення в країні воєнного стану він виїжджав за кордон на заробітки, однак наразі позбавлений такої можливості, а тому залишився без доходу. У нього є кредитні зобов`язання, гроші, які він використав на купівлю продуктів харчування та несення інших базових витрат.
       Представник ОСОБА_1 - адвокат Колцуняк Ю.В. подав відзив на апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Абрам`юка В.М. у якому зазначив, що апелянт не має на утриманні інших осіб, є людиною дорослою та працездатного віку, іншої сім`ї не має. Протягом усього часу розгляду справи в суді першої інстанції, ОСОБА_2 , жодного разу не згадував про погіршення свого стану здоров`я, через який не може повноцінно працювати.
       У ОСОБА_1 змінилось матеріальне становище з часу видачі судом виконавчого листа про стягнення аліментів (грудень 2020 року), збільшилися витрати на утримання дитини, оскільки в Україні відбулися безповоротні інфляційні процеси, внаслідок чоло відбулося різке та неодноразове підняття цін на товари першої необхідності. Також збільшилися ціни на дитячий одяг, ліки тощо.
       У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 4600118369485. Також не з`явився в суд представник ОСОБА_2 - адвокат Абрам`юк В.М., однак подав клопотання про слухання справи у його відсутність, апеляційну скаргу підтримує з мотивів, викладених в ній. 
       Представник ОСОБА_1 - адвокат Колцуняк Ю.В. в судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав, вважаючи її безпідставною, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.
       Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
       Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
       Рішення суду переглядається лише в оскаржуваній частині, а саме в частині зміни розміру аліментів.
       Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є сторони по справі - ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 01 березня 2019 року, виданим Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (а.с. 9).
       Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 25 листопада 2020 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 12-14).
       Відповідно до судового наказу Підволочиського районного суду Тернопільської області від 19 серпня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь стягувача ОСОБА_1 аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16).
       Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції врахував матеріальне становища сторін, стан здоров`я відповідача, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, які б перебували на його утриманні. При цьому суд виходив з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно.
       З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.
       Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
       Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
       Згідно з вимогами статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
       Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
       Частиною 1 статті 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшений або збільшений за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
       Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
       У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки зазначає про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
       Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлений прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 01 січня 2023 року - 2272,00 грн.
       Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.
       З пояснень, наданих відповідачем у суді першої інстанції встановлено, що хоча він і офіційно не працює, проте отримує доходи на підробітках, які витрачає на власні потреби, доказів утримання інших неповнолітніх дітей чи осіб пенсійного віку, погіршення стану здоров`я чи інших поважних причин через які б він не зміг належним чином забезпечувати матеріальні потреби дитини відповідачем не надано.
       Не заслуговує на увагу посилання представника апелянта на те, що позивачем не доведено зміну її матеріального стану, оскільки як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_1 зазначила, що у неї змінився матеріальний стан зв`язку із тим, що значно збільшилися витрати на дитину, якій, коли призначалися аліменти був 1 рік 5 місяців, а на даний час дитині більше 4-х років і тому необхідно більше коштів, щоб забезпечити повноцінне харчування, одяг.
       Відносно посилання заявника на те, що на даний час він не працює і має кредитні зобов`язання то це не є доказами погіршення його майнового стану, оскільки відповідач є молодою, фізично здоровою, працездатною особою, не має на своєму утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб і має можливість повноцінно працювати, оскільки не зайнятий доглядом за дитиною, що свідчить про можливість забезпечувати належний рівень утримання як себе, так і виконання обов`язків, передбачений СК України.
       Визначений розмір аліментів не значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, передбачений частиною другою статті 182 СК України.
       Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.
       Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Абрам`юка В.М. слід залишити без задоволення, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2023 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на позивача в межах ним понесених.
       Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Абрам`юка Володимира Михайловича залишити без задоволення.
       Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 лютого 2023 року залишити без змін.
       Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.
       Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення виготовлений 19 травня 2023 року.

Головуюча                                                                 Н.М. Храпак

Судді:                                                                         С.І. Дикун 

                                                                                Г.М. Шевчук