ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/15928/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 

головуючого - судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                         Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
  
за участю секретаря судового засідання Давіденко Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року (суддя Віхрова В.С., м. Дніпро) у справі № 160/15928/22
за позовом ОСОБА_1 
до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області
про визнання протиправною та скасування постанови,-

встановив:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивачка або скаржник) звернулась до суду із позовом до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (далі третя особа), у якому просила визнати протиправною та скасувати постанову, винесену державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Охріменко Русланою Юріївною від 09.07.2020 про відкриття виконавчого провадження № 62462102.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що правові підстави для задоволення адміністративного позову відсутні.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Вимоги апеляційної скарги позивачки мотивовано, зокрема тим, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області пропустило строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, адже вимога про сплату недоїмки була направлена 12.02.2020, тобто пропущений строк розпочався 12.02.2020 та закінчився 12.05.2020, однак виконавче провадження відкрито 09.07.2020. Відтак, виконавець мав повернути виконавчий документ без виконання.
З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити.
Ухвалою суду від 29.03.2023 витребувано від відповідача належним чином засвідчену копію виконавчого документу, а саме вимоги, виданої Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області 3 Ф-240-17/У від 12.02.2020 року. На виконання вимог ухвали суду зазначений доказ надійшов до суду 19.04.2023 року.
Відповідач та третя особа відзиви на апеляційну скаргу позивача не надіслали, в судове засідання представники  не з`явилися.
В судове засідання  позивачка не з`явилася. Справу розглянуто відповідно до ст. 311 КАС України у відсутності сторін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.
Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що 12.02.2020 Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області винесено вимогу №Ф-240-17/У про стягнення з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області заборгованості зі сплати єдиного внеску у розмірі 5508,36 грн.
Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області складено заяву про примусове виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У та направлено для примусового виконання до Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).
09.07.2020 державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Охріменко Русланою Юріївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62462102 з примусового виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У.
В постанові від 09.07.2020 зазначено, що вимога набрала законної сили 19.06.2020.
Не погоджуючись з постановою про відкриття виконавчого провадження №62462102, позивачка звернулась до суду за захистом своїх прав.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з огляду норми Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податкова вимога про сплату єдиного внеску набирає чинності не з дати її прийняття, як помилково вважає позивач, а з дати її узгодження, відповідна дата відраховується після спливу десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату боргу на адресу боржника. Отже, тримісячний строк звернення до державного виконавця із заявою про примусове виконання вимоги розраховується не з дати прийняття вимоги, а дати набрання нею чинності, якою, в даному випадку, є 19.06.2020, як про це зазначено в оскаржуваній постанові. Суд дійшов висновку, що спірному випадку підстави для повернення вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У відсутні, оскільки між набранням чинності останньої та прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження №62462102 від 09.07.2020 пройшло менше одного місяця, тримісячний строк звернення із заявою про примусове виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У не сплив станом на день надходження виконавчого документу відповідачу.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно приписів ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно приписів п.7 ч.1 ст.3 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон №1404-VIII) відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.
Приписами ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Згідно п.2 ч. 4 ст. 4 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Згідно приписів ч.4 ст.25 Закону України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.
Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.
Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.
У разі якщо платник єдиного внеску протягом десяти календарних днів з дня отримання вимоги не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму недоїмки протягом десяти календарних днів з дня отримання узгодженої вимоги, податковий орган надсилає в порядку, встановленому законом, до підрозділу державної виконавчої служби узгоджену вимогу про сплату недоїмки в електронній формі. 
Вимога податкового органу про сплату недоїмки або рішення суду щодо стягнення суми недоїмки виконується державною виконавчою службою в порядку, встановленому законом (ч.5 ст. 25 Закону № 2464-VI).
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що спір у справі виник саме з приводу пропуску, на думку позивача, третьою особою строку на пред`явлення виконавчого документу до виконання.
Пунктом 5 Розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, передбачено, що у разі якщо платник єдиного внеску протягом 10 календарних днів з дня надходження (отримання) вимоги про сплату боргу (недоїмки) не сплатив зазначені у вимозі суми недоїмки та штрафів з нарахованою пенею, не узгодив вимогу з податковим органом шляхом оскарження в адміністративному чи судовому порядку або не сплатив узгоджену суму боргу (недоїмки) (з дня отримання відповідного рішення податкового органу або суду), після спливу останнього дня відповідного строку така вимога вважається узгодженою (набирає чинності).
Відповідно до ч. 6 п.1 ст. 4 Закону №1404-VIII у виконавчому документі має бути зазначена дата набрання рішенням законної сили.
Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (ч.1 ст. 12 Закону №1404-VIII).
Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття (ч.2 ст. 12 Закону №1404-VIII).
Так, 09.07.2020 державним виконавцем Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Охріменко Русланою Юріївною прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №62462102 з примусового виконання вимоги від 12.02.2020 №Ф-240-17/У.
Судом апеляційної інстанції досліджено вимогу від 12.02.2020 №Ф-240-17/У, в пункті 5 якої зазначено стягувачем, що вона  набрала чинності 19.06.2020. 
Колегія суддів зазначає, що станом на час винесення виконавцем спірної постанови про відкриття виконавчого провадження № 62462102, тримісячний строк пред`явлення до примусового виконання вимоги №Ф-240-17/У, визначений ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», не було пропущено. 
З цих підстав, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що Головне управління ДПС у Дніпропетровській області пропустило строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що державний виконавець не мав права повертати виконавчий документ без виконання з підстав пропуску строку на пред`явлення цього виконавчого документа до примусового виконання.
Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що спірна постанова про відкриття виконавчого провадження №62462102 від 09.07.2020 не підлягає скасуванню.
Питання щодо правомірності  вимоги про сплату боргу знаходиться поза межами цього спору, а тому може бути вирішено лише шляхом оскарження такого виконавчого документа.
Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись статтями  316,  321,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2022 року у справі № 160/15928/22 – залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текс постанови складений 21 квітня 2023 року.
   
Головуючий - суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко