ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2023 року          м.Дніпро         Справа №  904/2615/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді:  Верхогляд Т.А. (доповідач)                     
суддів: Вечірка І.О., Паруснікова Ю.Б.,
секретар судового засідання Колесник Д.А.   
представники сторін: 
від позивача: Русанова Вікторія  Вікторівна, адвокат АТ "Українська залізниця", довіреність №932 від 08.12.2022 року
відповідач у судове засідання не з`явився,  про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином
розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 року (повний текст складено 23.12.2022 року) у справі №904/2615/22 (суддя Дупляк С.А.)
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
до Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" 
про стягнення грошових коштів,- 

                                                           ВСТАНОВИВ: 

          Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 року  у справі №904/2615/22 стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (50079, Дніпропетровська область м. Кривий Ріг; ідентифікаційний код 00191023) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (49602, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, Кіровський район, пр. Дмитра Яворницького,     будинок 108;    ідентифікаційний код   40081237) 3 272 605,44 грн.  плати за користування вагонами, 99 223,56 грн.   збору за зберігання вантажу; 50 577,44 грн  судового збору.
          Рішення  місцевого господарського суду мотивовано тим, що протягом лютого 2022 року на адресу відповідача прийняті до перевезення порожні власні вагони.
          Через зайнятість колій станції призначення Рядова у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК" на свою під`їзну колію, вагони було затримано на підставі наказу № 381 від 25.02.2022 року.
          Несвоєчасне забирання з колій станції призначення Рядова одержувачем вагонів, вантажів, які прибували на його адресу є порушенням вимог пункту 33 Правил видачі вантажу та статей 46, 47, 125 Статуту залізниць України.
          За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника позивачем нараховано 3 272 605,44 грн. плати за користування вагонами та 99 223,56 грн.  збору за зберігання вантажу.
          Розрахунок вказаних сум, на думку суду, проведено позивачем вірно.      
          Суд дійшов висновку, що відповідач не спростував доводів позивача, не надав доказів того, що мав можливість прийняти спірні вагони, а також не довів наявність обставин, що є підставою для відмови у позові з огляду на положення ст.121 Статуту та п.16 Правил користування вагонами і контейнерами.
          Суд вказав, що позивачем дотримано порядок дій та складено відповідні акти на засвідчення зазначених обставин відповідно до вимог чинного законодавства, а відповідачем не надано жодного документального доказу в обґрунтування відсутності своєї вини в затримці вагонів на станції та викладених у відомостях форми ГУ-46 зауважень, які не підпадають під жоден з випадків звільнення вантажовласника від плати за користування вагонами, передбаченими пунктом 16 Правил користування вагонами і контейнерами. 
          Не погодившись із вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство "Північний гірничо-збагачувальний комбінат"  звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.
          В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на відсутність його вини в неможливості прийняти спірні вагони, неврахування судом, що згідно телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 року відповідач має бути звільнений від плати за користування вагонами за час дії комендантської години за місцезнаходженням стації призначення.
          Вказує щодо цього, що дана обставина є безумовною підставою для неврахування часу дії комендантської години в загальний час затримки вагонів та, відповідно, звільнення від плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу за вказаний час.
          Апелянт звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідно до телеграмного розпорядження № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 року всіх причетних працівників залізниці зобов`язано організувати його виконання, в тому числі перерахунок часу затримки навантажених і порожніх вагонів та контейнерів з початку дії воєнного стану в Україні (24.02.2022 року), скласти акти загальної форми ГУ-23 відповідно рішення Правління та забезпечити об`єктивний розгляд претензій та перерахунок нарахованих, коштів.
          Складання актів загальної форми для засвідчення факту існування комендантської години відповідно до вказаного телеграмного розпорядження є обов`язком позивача, а не відповідача. 
          Вважає, що судом не були досліджені питання, з яких причин позивачем не були складені зазначені вище акти, а також не було взято до уваги надані відповідачем докази щодо запровадження та часу дії комендантської години.
          Оскільки плата за користування вагонами, що є предметом позовних вимог у даній справі, була нараховані за період затримки вагонів після 24.02.2022 року (лютий-липень 2022 року), тобто, за період, в який було запроваджено комендантську годину на території, на якій розташована станція призначення, то позивач повинен був врахувати вимоги телеграмного розпорядження при нарахуванні та розрахунку суми позову пред`явленні позову.
          Позивачем зроблено це не було, що повинно було бути враховано судом першої інстанції при ухваленні рішення.
          Апелянт просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 року у справі №904/2615/22 скасувати частково - в частині стягнення плати за користування вагонами в розмірі 522 118,32 грн. з ПДВ та збору за зберігання вантажу 21 179,00грн. з ПДВ (всього 543 297,32грн. з ПДВ) і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
          Позивач по справі відзив на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги.
          Відповідач  участь свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
          Згідно ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
          Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності відповідача, колегія суддів зазначає наступне:
          Правова позиція сторін по суті спору викладена письмово.
          Відповідно до положень ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу на підставі тих доказів, які були предметом дослідження судом першої інстанції. Додаткові докази до суду апеляційної інстанції не надано.
          Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України наділяє сторони процесуальними правами, серед яких право брати участь  у судових засіданнях.
          Суд враховує, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась. 
          Також суд зазначає, що сторонам надано можливість реалізовувати свої повноваження представництва шляхом участі в засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.
          Отже, відповідач не був позбавлений можливості забезпечити у засідання суду участь повноважного представника, однак, таким правом не скористався, причини неявки суду не повідомив.
          Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав: 
     З матеріалів справи вбачається, що 14.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Українська залізниця") в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" (залізниця) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (власник колії) укладено договір про експлуатацію залізничної під`їзної колії Приватного акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат", яка примикає до станції Терни і Рядова Регіональної філії Придніпровська залізниця ПАТ "Укрзалізниця" №ПР/М-17-2/14-744/НЮдч. 
          Відповідно до п. 1 договору згідно зі Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України і на умовах договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику колії, яка примикає до станції Терни стрілками №№2, 4, 6 у парній горловині станції та до Рядова - стрілкою № 8 до колії № VI станції Рядова. 
          Під`їзна колія обслуговується локомотивом власника колії. 
          Межею під`їзної колії є знаки "Межа під`їзної колії", які встановлено:
по станції Терни біля:
- маневрового світлофору М10, розташованого на відстані 61,5 м від вістряка стрілки №2 станції Терни;
- маневрового світлофору М8, розташованого на відстані 86,2 м від граничного стовпчика стрілки № 4 станції Терни;
- маневрового світлофору М6, розташованого на відстані 147,2 м від граничного стовпчика стрілки № 6 станції Терни; 
по станції Рядова біля вхідного світлофору - Чк, розташованого на відстані 500 м від вістряка стрілки № 8 станції Рядова.
          Розгорнута довжина під`їзної колії складає 268700 погонних метрів (п. 2 договору).
          Рух поїздів на під`їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під`їзній колії та Інструкції по сигналізації на залізницях України (п. 4 договору).
          Відповідно до п. 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється:
- порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години;
- порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години;
- вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання;
- інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2. 
          У разі здавання вагонів залізницею власнику колії за його згодою раніше встановленого інтервалу, передача вагонів здійснюється поза інтервалом.
          Згідно з п. 6 договору вагони, що прибули на станцію Терни регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ І, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 13 станції Терни, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії. 
          Вагони, що прибули на станцію Рядова регіональної філії "Придніпровська залізниця" для ПрАТ "ПівнГЗК", подаються локомотивом залізниці на одну з колій №№ 3А, 3Б, І, ІІ, 4, 5, VI, 7, 8, 9, 10 станції Рядова, за вказівкою чергового по залізничній станції, де здійснюються передавальні операції з вагонами у технічному та комерційному відношенні. Подальший рух вагонів здійснюється локомотивом власника колії.
          Вагони на під`їзду колію ПАТ ПівнГЗК" передаються у кількості не більше 240 вісей (п. 7 договору).
          Про готовність вагонів до забирання власник колії повідомляє залізницю. Повідомлення передає начальник зміни цеху зовнішнього транспорту (диспетчер зміни, черговий по станції) або диспетчер виробничого відділу УЗТ по телефону відповідальному працівнику станції примикання залізниці не пізніше, ніж за 2 години до пред`явлення вагонів до здачі залізниці, з наступним наданням письмового повідомлення за формою, встановленою Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113 (п. 8 договору).
          Додатковою угодою №2 від 14.06.2019 року сторони погодили п. 11 викласти в наступній редакції:
          Середньодобова переробна спроможність вантажних фронтів становить:
навантаження: ст. Навантажувальна (колія №3) - концентрат залізорудний -172пв; ст. Навантажувальна (колія №1) - концентрат залізорудний -156пв; ст. Навантажувальна (колія №2) - концентрат залізорудний -185пв; ст. Навантажувальна (колія №6) - концентрат залізорудний -143пв; ст. Навантажувальна (колія №6) - обкотиші - 222пв або 229хп; ст. Навантажувальна (колія №10) - обкотиші - 236пв або 241хп; ст. Концентратна (колія №19 або №20) - обкотиші - 243пв або 253хп;  вивантаження: ст. Навантажувальна (к. №8, вагоноперекидач) - флюси, глина бентонітова -216пв; ст. Навантажувальна (колія №9) - флюси - 63хп; ст. Концентратна (колія №18) - флюси - 67хп; ст. Концентратна (колія №17, вагоноперекидач) - глина бентонітова - 188пв.
          Час перебування вагонів на під`їзній колії обчислюється з моменту закінчення передавальних операцій при передачі вагонів залізницею власнику колії до моменту закінчення цих операцій при поверненні вагонів залізниці (п. 11 договору).
          Для під`їзної колії встановлюється загальний термін перебування усіх вагонів - 15,0 год. (п. 12 договору).
          Відстань для нарахування збору за подачу, забирання вагонів встановлюється 0 км в обидва кінці (п. 13 договору).
          Відповідно до п. 14 договору власник колії сплачує залізниці:
- за користування вагонами - згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами за ставками, наведеними у розділі V Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (Тарифного керівництва № 1);
- за зберігання вантажів у вагонах - у разі затримки їх з причин, залежних від власника колії, після закінчення терміну безоплатного зберігання, сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї) - згідно з правилами зберігання вантажів;
- інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, які виконує залізниця для власника колії - згідно з діючими нормативними документами.
          Збори і плати вносяться на підставі статті 62 Статуту залізниць України у національній валюті України, на умовах попередньої оплати на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання філії "ЄРЦ".
          Пунктом 15 договору встановлено, що власник копії несе відповідальність за схоронність вагонного парку відповідно до ст. 124 Статуту залізниць України, розділу ІV "Порядок розрахунку розмірів збитків за пошкодження вантажних вагонів" Правил користування вагонами і контейнерами.
          Вагони з під`їзної колії повертаються очищеними від вантажу, із знятими реквізитами кріплення після розвантаження, промитими у випадках, передбачених Правилами перевезення вантажів навалом і насипом, згідно зі ст.35 Статуту залізниць України.
          У п. 19 договору сторони погодили, що договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та скріплення печатками сторін, і діє з 23.12.2017 року до 23.12.2022 року включно.
          Доказів припинення, зміни, визнання недійсним або розірвання вказаного договору сторонами суду не надано.
          Встановлено, що в лютому 2022 року за накладними № 53386850, № 53386892, № 53386876, №53386884, № 53386900, № 53386926, № 53386918, № 53386868, № 53386934, №53386926, № 53376901, № 45451333, № 53373718, № 53373692, № 53341673, №53376893, № 53373700, № 53386843, № 53386868, № 53376919, № 53386884, №53386900, № 53386835, № 53386850, № 53386876, № 53386892, № 53386918, №53386934 залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "Північний ГЗК" порожні власні вагони.
          Відповідно до зазначених накладних залізниця призначення - Рядова Придніпровської залізниці. По прибутті вагонів на станцію призначення позивач своєчасно повідомив відповідача про готовність залізниці передати вагони.
          На шляху прямування, відповідно до вимог пунктів 9, 10 Р. III Правил користування вагонами та контейнерами (далі - Правила), затверджених наказом Міністерства транспорту України 25.02.1999 року № 113 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 року за № 165/3458, дані вагони було затримано на підставі наказу № 381 від 25.02.2022 року через зайнятість колій станції призначення Рядова у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК" на свою під`їзну колію.
          Накази на початок і кінець затримки надавалися враховуючи наявність (відсутність) затримок в просуванні вагонів, які слідують на адресу підприємства, з метою уникнення заторів на шляху прямування через скупченість вагонів на станції призначення з вини цього підприємства.
          За фактом затримки вагонів станцією затримки Воскобійня у порядку, передбаченому п. 9,10 Р. III Правил, складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 2 від 25.02.2022 року, № 2 від 28.06.2022 року; акти загальної форми ГУ-23 № 28 від 25.02.2022 року, № 30 від 28.06.2022 року. 
          За п. 5 договору здавання вагонів для під`їзної колії зі станції Терни, Рядова здійснюється: порожні хопери - через інтервал часу 2,0 години; порожні напіввагони для навантаження концентрату залізорудного, обкотишів - через інтервал часу 2,5 години; вагони з небезпечними вантажами класу "1ВМ" - не пізніше, ніж через 2 години з моменту їх прибуття на станцію примикання; інші вагони - за повідомленнями, які передає прийомоздавальник вантажу та багажу станції, нарочним прийомоздавальнику власника колії не пізніше, ніж за 2 години до фактичного здавання вагонів, із реєстрацією у Книзі повідомлень форми ГУ-2. 
          Повідомлення про затримку вагонів станцією призначення представникам Комбінату вручено не пізніше двох годин після його отримання, як передбачає абз.4 п.10 Р.Ш Правил користування вагонами та контейнерами.
          Виходячи з положень ст.ст. 46, 47, 119 Статуту залізниць України, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що прибув на його адресу, навіть поставка якого йому не передбачена планом  (договором, контрактом, замовленням, нарядом тощо). За несвоєчасне забирання вантажу справляються відповідні плата і збори.
          За весь час затримки вагонів з вини вантажовласника було нараховано плату за користування за відомостями ф. ГУ-46 № 05079319, № 06079320 та збір за зберігання вантажу за накопичувальною карткою ФДУ-92 № 14079014 в загальній сумі 3 371 829,00 грн.
          Відомості плати ф. ГУ-46 та накопичувальна картка ф. ФДУ-92 ПрАТ "ПІВНГЗК" були підписано із запереченнями: "Відвантаження припинено у зв`язку з конвенцією № ЦЦО/99 від 24.02.2022 року та запровадженням воєнного стану в Україні". Посилання на конвенцію №ЦЦО/99 від 24.02.2022 року зазначені відомості не містять.
          Позивач нарахував відповідачу плату за користування вагонами у розмірі 3 272 605,44 грн. та збір за зберігання вантажу у розмірі 99 223,56 грн. Вказані суми не сплачені, що і стало підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом за захистом своїх прав.
          На думку колегії суддів приймаючи оскаржуване рішення, суд надав обґрунтовану та вірну оцінку доказам у даній справі та правовідносинам сторін, що склалися.
      Так, згідно з ч.ч.1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
          Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.
          Згідно із ч.5 ст.307 Господарського кодексу умови перевезення вантажів окремими видами транспорту та відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами (статутами) та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
          Статтею 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.
          Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457 затверджено Статут залізниць України, положення якого згідно з пунктом 2 Статуту визначають обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.
          Пунктом 3 Статуту залізниць передбачено, що його дія поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування.
          Статтею 71 Статуту залізниць визначено взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
          Згідно з п.42 Статуту залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.
          Відповідно до ст.46 Статуту залізниць одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
          Статтею 119 Статуту визначено, що за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
          Отже, за період фактичного використання суб`єктами господарювання вагонів та/або контейнерів залізниці для перевезення вантажів вноситься плата; до періоду використання вагонів (контейнерів) включається час затримки (простою) вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. Звільнення від такої плати може мати місце лише у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці.
          Відтак, при розгляді спору про стягнення залізницею плати за користування вагонами (контейнерами) до предмета доказування належить доведення позивачем належними, допустимими і достатніми доказами факту використання вагонів (контейнерів) для перевезення вантажів замовника послуг з перевезення у відповідний період, а у разі якщо мала місце затримка вагонів на станціях призначення і на підходах до них (якими можуть бути проміжні станції) в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження, - надання доказів того, що така затримка була спричинена саме з вини вантажоодержувача (власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства).
          Порядок користування вагонами визначається Правилами користування вагонами і контейнерами, затвердженими наказом Мінтранспорту України №113 від 25.02.1999 року, пунктом 3 яких передбачено, що облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46 (додаток 1), відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к (додаток 11), які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45 (додаток 2), пам`яток про видачу/приймання контейнерів форми ГУ-45к (додаток 8), повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами (додаток 12), актів про затримку вагонів форми ГУ-23а (додаток 3), актів загальної форми ГУ-23 (додаток 6).
          За договором між вантажовласником і залізницею всі ці документи можуть оформлюватися і надаватися в електронному вигляді. Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничні послуги.
          Згідно з п. 4 Правил користування вагонами і контейнерами відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, і є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами.
          Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у пам`ятці про подання/забирання вагонів, яка оформлюється після закінчення приймально-здавальних операцій.
          Відповідно до пунктів 6, 8 Правил користування вагонами і контейнерами усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. У разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
          Про затримку вагонів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані в цьому акті, передаються станцією у повідомленні про затримку вагонів на станцію призначення. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом) (пункти 9, 10 Правил користування вагонами і контейнерами).
          Як вказано вище, наданими доказами підтверджується, що в лютому 2022 року за накладними № 53386850, № 53386892, № 53386876, №53386884, № 53386900, № 53386926, № 53386918, № 53386868, № 53386934, №53386926, № 53376901, № 45451333, № 53373718, № 53373692, № 53341673, №53376893, № 53373700, № 53386843, № 53386868, № 53376919, № 53386884, №53386900, № 53386835, № 53386850, № 53386876, № 53386892, № 53386918, №53386934 залізницею було прийнято до перевезення на адресу одержувача ПрАТ "Північний ГЗК" порожні власні вагони.
          На шляху прямування вказані вагони були затримано на  підставі наказу № 381 від 25.02.2022 року через зайнятість колій станції призначення Рядова у зв`язку з неприйняттям вантажу одержувачем ПрАТ "Північний ГЗК" на свою під`їзну колію.
          За фактом затримки вагонів станцією затримки Воскобійня у порядку, передбаченому п. 9,10 Р. III Правил, складено відповідні акти про затримку вагонів форми ГУ-23а № 2 від 25.02.2022 року, № 2 від 28.06.2022 року; акти загальної форми ГУ-23 № 28 від 25.02.2022 року, № 30 від 28.06.2022 року. 
          За змістом апеляційної скарги апелянт спростовує доводи позивача, з якими погодився суд першої інстанції,  про відсутність підстав для звільнення відповідача від плати за користування вагонами та збору на зберігання вантажу.
          Посилається при цьому на те, що суду першої інстанції ним було надано телеграмне розпорядження Департаменту комерційної роботи № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 року, з якого вбачається, що рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 року (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено "Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення і вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами і та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час дії воєнного стану в Україні". 
          Вказує, що визначені у переліку обставини передбачають, в тому числі, звільнення замовників послуг від обов`язку вносити плату за користування вагонами у разі: запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення, відхиляються судом з таких підстав. 
               Згідно ст.121 Статуту залізниці України вантажовідправник, вантажоодержувач, порт звільняються від плати за користування вагонами і контейнерами:
а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинним положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;
б) у разі подання залізницею вагонів (контейнерів) у кількості, що перевищує максимальну переробну спроможність навантажувальних і розвантажувальних пунктів відправника і одержувача;
в) у інших випадках, передбачених Правилами.
          Згідно з п.16 Правил користування вагонами і контейнерами вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами:
а) якщо затримка вагонів або контейнерів виникла через стихійне лихо, що спричинило припинення руху на залізничних під`їзних коліях, а також через стихійне лихо або аварію на підприємстві, внаслідок яких згідно з чинними положеннями заборонено виконувати вантажні роботи;
б) у разі подання локомотивом залізниці вагонів і контейнерів на фронти навантаження (вивантаження) у кількості, що перевищує їх максимальну переробну спроможність. Вказана максимальна переробна спроможність визначається за договором між залізницею і вантажовласником;
в) у разі затримки прийняття залізницею вагонів, які пред`явлено їй до здачі, з причин, що залежать від залізниці. Час такої затримки зазначається у графі "Примітки" Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, цей час виключається із загального часу користування вагонами (контейнерами).
          Жодна причина, за якою спірні вагони були затримані позивачем, не підпадають під перелік, зазначений у ст.121 Статуту та п.16 Правил користування вагонами.
          Відповідачем не надано доказів відсутності можливості прийняти спірні вагони, а також не доведено наявність обставин, що могли б бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на положення ст. 121 Статуту та п. 16 Правил користування вагонами і контейнерами.
     Вказаний висновок під час апеляційного перегляду справи апелянт не спростував.
          Відповідно до ч.1, ч.2 ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
          Відповідачем не надано доказів в обґрунтування відсутності його вини в затримці вагонів. Доводи скаржника щодо цього спростовуються наступним:
          Відповідно до ст. 36 Статуту залізниць України у разі виникнення ускладнень на станції у зв`язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.
          Згідно з пп. 2.1 п. 2 розділу III Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, Тарифне керівництво №1, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 15.04.2009 року за № 340/16356, при виникненні на станції ускладнень, пов`язаних із несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів одержувачами (експедиторами), начальник залізниці має право збільшити ставку збору за зберігання вантажів до двократного розміру. Підвищена ставка вводиться після двох годин з моменту повідомлення одержувача про введення підвищеної ставки, але не раніше ніж через 24 години після закінчення терміну безоплатного зберігання.
          Відповідно до підп. 2.1 п. 2 р. ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн за добу; при зберіганні вантажів в вагонах 4,0 грн. за одну тонну. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.
          Згідно з наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317 в редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 22.03.2019 року № 205 до плати за користування вагонами та контейнерами, що вказана в розділі V Збірника тарифів, та збору за зберігання вантажів, що вказані в розділі ІІІ Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 3,023.
          У абз.3 п.2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року №644 зазначено, що усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
          Відповідно до Статуту залізниць України, Правил користування вагонами і контейнерами та згідно з Тарифним керівництвом №1 за час затримки спірних вагонів позивачем розрахована плата за користування цими вагонами за відомостями плати за користування вагонами форми  ГУ-46 № 05079319, №06079320 та збір за зберігання вантажу за накопичувальними картками форми ФДУ-92 № 14079014.
          За результатом перевірки виконаного позивачем розрахунку судом першої інстанції  порушень не встановлено. 
          Колегія суддів вважає, що наданий позивачем розрахунок є арифметично правильним та нарахованим відповідно до чинного законодавства. 
          Колегія суддів відхиляє  посилання скаржника на телеграмне розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022 року, враховуючи наступне:
          Рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 року (протокол № Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні.
          У вказаному переліку зазначено, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник серед іншого, у випадку запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції. Замовник звільняється від плати за користування вагонами за час існування таких обставин. Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з додатком 6 до Правил користування вагонами. Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних вище підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання акта. Акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище. У випадку настання вказаних вище обставин, замовник не сплачує також збір за зберігання вантажів.
          До підрозділів Укрзалізниці зміст рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 року (протокол № Ц-54/42 Ком.т) було доведено телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022 року.
          Наявні в матеріалах справи акти загальної форми ГУ-23 не містять посилань на комендантську годину (на виконання вказаного вище Переліку).
          Правове регулювання впровадження комендантської години здійснюється на підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 року №389-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 року №573 "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану", постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року №1455 "Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженні свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан".
          Під час комендантської години запроваджуються певні заборони та обмеження, зокрема, перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, пересування на транспортних засобах тощо.
          Проте, відповідач не довів, а суд не встановив, що під час дії комендантської години виробничі підрозділи і позивача, і відповідача не працюють у нічну зміну (під час комендантської години), як і до початку повномасштабної воєнної агресії російської федерації, і який вплив на виробничий процес сторін має комендантська година, якщо це не пов`язано з перебуванням працівників підприємства на вулицях і в громадських місцях; що у спірний період робота залізничних станцій та під`їзних колій відповідача, що примикають до  цих станцій, припинялась на період дії комендантської години. 
       Також скаржник не довів, що ним було направлено на адресу позивача повідомлення про те, що ПрАТ "Північний ГЗК" не здійснює свою роботу в нічний час (під час комендантської години), що в свою чергу унеможливлювало своєчасне забирання вагонів, а також не доведено, що відповідач направляв позивачу у зв`язку з цими обставинами пропозиції щодо внесення змін до договору в частині подавання/забирання вагонів в нічний час (під час комендантської години).
          Отже, оцінивши всі обставини обставини в сукупності, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що відповідач не довів, що такі обставини мали місце з причин, які від нього, як від вантажовласника, не залежать, що презюмує його вину. Іншій підхід (звільнення від плати за користування вагонами, яка є зобов`язанням, а не санкцією),  завдав би збитки позивачу, від дій якого не залежали ані строк, ані причини затримки вагонів.
          Таким чином, відсутні підстави для врахування часу комендантської години при нарахуванні плати за користуванням вагонами та збору за зберігання вантажу, що спростовує доводи скаржника.
          При цьому, колегія суддів враховує, рішення правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 року (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, яке не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України та Правил перевезень вантажів.
          Крім того, сторонами не були внесені відповідні зміни до спірного договору щодо ненарахування плати за користування вагонами за збору за зберігання вантажів під час дії комендантської години.
          Встановивши наведені обставини, приймаючи до уваги, що прийняті до перевезення позивачем вагони були затримані на шляху прямування на станції за наказом у зв`язку зі скупченням на станції призначення вагонів, які прибули на адресу відповідача, з причин неприйняття вагонів вантажовласником і несвоєчасним вивільненням колій від вантажу, що прибув на його адресу, тобто з вини відповідача, колегія суддів погоджується із висновком оскаржуваного рішення суду про обґрунтованість позовних вимог і доведеність наявності у відповідача обов`язку сплатити збір за зберігання вантажів та плату за користування вагонами. 
          Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
          Згідно ст. ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.  Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
          Відповідно до ст. ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. 
          Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що апелянт належними та допустимими доказами висновки суду першої інстанції не спростував.
                  Суд  повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права під час ухвалення рішення судом апеляційної інстанції не встановлено. В зв`язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції має бути залишене без змін.
          Судові витрати за розгляд апеляційної скарги згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.
          Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, -
ПОСТАНОВИВ:
                                                                                          
          Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
          Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 21.12.2022 року у справі №904/2615/22 залишити без змін.
           Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст складено 06.06.2023 року.

          Головуючий суддя                                                            Т.А. Верхогляд   

          Суддя                                                                                   Ю.Б. Парусніков

          Суддя                                                                                   І.О. Вечірко