ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4950/23 Справа № 185/5808/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Зінченко  А. С. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, -
В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я.
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1  посилався на те, що має 31 рік 1 місяць загального страхового стажу, з низ 20 років 7 місяць у шкідливих підземних умовах праці у ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”. На виробничо-структурих підрозділах підприємства ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” позивач працював з повним робочим днем під землею в шкідливих умовах, що і призвело до того, що позивач захворів на професійні захворювання. Позивача було звільнено ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” із займаної посади за ч.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я. Згідно з довідками Медико-соціальної експертної комісії за професійними захворюваннями первинно від 29 листопада 2018 року серії 12ААА № 074809 та серії 12 ААБ № 204207, у зв`язку з професійним захворюванням позивачу було сукупно встановлено 60 % втрати працездатності та 3 групу інвалідності (45 % - радикулопатія білатеральна попереково-крижова L4- S1, шийна С6 - С7 на фоні полісегментарної дископатвї, з вираженими статико- динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і перифиричним нейросудинним синдромами, з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остероартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ другого ст.) та ліктьових (ПФ другого ст.) суглобів та ліктьових (ПФ другого ст.) суглобів, з двобічним плечкелопаткоим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечевого поясу (ПФ другого ступеня).; 10% - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група В, ЛН першого ступеня; 5% - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії повторно від 10 грудня 2019 року серії 12ААА№057167 та серії 12ААБ №625291, позивачу визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60 % та третю групу інвалідності (45 % - радикулопатія білатеральна попереково-крижова L4- S1, шийна С6 - С7 на фоні полісегментарної дископатвї, з вираженими статико- динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і перифиричним нейросудинним синдромами, з вазомоторно - трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остероартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ другого ст.) та ліктьових (ПФ другого ст.) суглобів та ліктьових (ПФ другого ст.) суглобів, з двобічним плечкелопаткоим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечевого поясу (ПФ другого ступеня).; 10 % - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група В, ЛН першого ступеня; 5% - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії втретє безстроково від 15 грудня 2021 року серії 12ААА№065943 та серії 12ААВ№139979, позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60% та третю групу інвалідності (45 % - радикулопатія білатеральна попереково-крижова L4-S1, шийна С6-С7 на фоні полісегментарної дископатвї, з вираженими статико- динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і перифиричним нейросудинним синдромами, з вазомоторно- трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остероартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ другого ст.) та ліктьових (ПФ другого ст.) суглобів та ліктьових (ПФ другого ст.) суглобів, з двобічним плечкелопаткоим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечевого поясу (ПФ другого ступеня).; 10 % - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) група В, ЛН першого ступеня; 5% - нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 жовтня 2018, хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм робочого, недосконалість технологічних процесів. Порушення режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочого інструменту, аварійних ситуацій, пошкодження захисних засобів та механізмів, систем вентиляції, екранування, сигналізації, освітлення, кондиціювання повітря, порушення правил охорони праці, гігієни праці, відсутність засобів індивідуального захисту, відсутність заходів та засобів рятувального характеру. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я та йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що його турбує фізичний біль, погане самопочуття, порушення душевної рівноваги. На підставі викладеного,  ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоровям 234000 грн., без урахування утримань з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору. 
Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві. Стягнуто з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” на користь ОСОБА_1 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. Стягнуто з ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” на користь держави судовий збір у розмірі 1200 грн. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” просить  рішення суду від  09 березня 2023 року скасувати в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 120000 грн. та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позивних вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 120000 грн. відмовити. 
Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
       Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
       Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.
Згідно ст. 4 Закону України “Про охорону праці”, державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.
Згідно зі ст. 6 Закону України “Про охорону праці” умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.
Відповідно до ст.13 Закону України “Про охорону праці” роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.
Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров 'я чи настання смерті були б неможливими.
Відповідно до вимог статті 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.
Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.
Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року № 20-рп/2008, громадянам надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника, або уповноваженого ним органу (роботодавця).
За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, судом встановлено що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача хронічного професійного захворювання.
Право на компенсацію за моральну шкоду, виникає у особи з дня встановлення йому стійкої втрати працездатності вперше висновком медико-соціальної експертної комісії (дана правова позиція знайшла своє відображення в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року по справі № 6-3149цс15).
Встановлено,  ОСОБА_1 з  26 липня 1982 року по 15 березня 2018 року працював на різних посадах у різних структурних підрозділах в ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” (а.с.17-19).
15 березня 2018 року  ОСОБА_1  був звільнений у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі через стан здоров`я (п.2 ст.40 КЗпП України).
З Акту від 16 жовтня 2018 року про розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форма П-4, вбачається, що позивачу встановлений діагноз: радикулопатія білатеральна попереково-крижова L4-S1, шийна С6-С7 на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і перифиричним нейросудинним синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остероартрозу у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ другого ступеня) та ліктьових (ПФ другого ступеня) суглобів, з двобічним плечолопатковим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу (ПФ другого ступеня). Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група “В”. ЛН першого ступеня. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху) (а.с.14,15). Професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу на організм хворого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту. Причина виникнення професійного захворювання: важкість праці, робоча поза з вимушеними нахилами тулуба уперед під кутом більше 30 градусів 358 разів за зміну, при нормі 51-100 разів; маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 60 кг, при нормі до 30 кг; фізичне динамічне навантаження при загальному навантаженні за участю м`язів рук, тулуба, ніг становило 40000 кг/м, при нормі до 44000 кг/м, величина статичного навантаження за зміну двома руками становило 70000 кг/с, при нормі до 70000 кг/с; переходи пішки становили до 8 км за зміну при нормі до 8 км. Вміст пилу з вмістом вільного діоксиду кремнію до 10% в повітрі робочої зони в 30 разів перевищує ГДК (120,65 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3) по ГОСТ 12.1.005-88 “Общие санитарно-гигиегические требования к воздуху рабочей зоны”. Рівень відносної вологості повітря 83%, при нормі 75% по ДСП 3.3.1.095-2002. Еквівалентний рівень шуму перевищує нормативний на 10 дБА (90дБА при ГДР 80дБА) по ДСН 3.3.6.037-99 (а.с.14, 15).
Згідно з довідками Медико-соціальної експертної комісії за професійними захворюваннями первинно від 29 листопада 2018 року серії 12ААА № 074809 та серії 12 ААБ № 204207, у зв`язку з професійним захворюванням позивачу було сукупно встановлено 60 % втрати працездатності (45% -радикулопатія; 10% - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії, 5% - туговухість) та 3 групу інвалідності з 20 листопада 2018 року до 01 грудня 2019 року, дата переогляду 15 листопада 2019 року. Причина інвалідності професійне захворювання (а.с.26).
Відповідно до довідки Медико-соціальної експертної комісії повторно від 10 грудня 2019 року серії 12ААА№057167 та серії 12ААБ №625291, позивачу було сукупно встановлено 60 % втрати працездатності (45 % - радикулопатія; 10 % - хронічне обструктивне захворювання легень; 5% -туговухість) та третю групу інвалідності з 01 грудня 2019 року до 01 грудня 2021 року, дата переогляду 15 листопада 2021 року. Причина інвалідності професійне захворювання. Протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування (а.с.25).
Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 15 грудня 2021 року серії 12ААА№065943 та серії 12ААВ№139979, позивачу встановлено 60 % втрати працездатності (45 % - радикулопатія; 10 % - хронічне обструктивне захворювання легень; 5% -туговухість) та третю групу інвалідності безстроково з 01 грудня 2021 року. Причина інвалідності професійне захворювання. Протипоказана робота в умовах дії пилу, шуму, важкої фізичної праці, несприятливого мікроклімату, підземно. Рекомендовано нагляд і лікування у невролога, травматолога, пульмонолога, ЛОР, стаціонарне лікування (а.с.24).
Таким чином, внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач втратив професійну працездатність, має інвалідність третьої групи, втратив 60 % професійної працездатності, що порушило його звичне життя, змусило пройти курс лікування, переносити щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що наслідки отриманого на виробництві професійного захворювання обмежують його життєву активність і вимагають від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, позивач змушений проходити чисельні медичні огляди та обстеження відновлюванні процедури, лікування, у зв`язку з чим, позивач не може вести повноцінний образ життя, відчуває фізичні страждання, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, що негативно позначалося і позначається на душевному та фізичному стані позивача. Ушкодженням здоров`я позивачу заподіяні фізичні та моральні страждання, оскільки він відчуває фізичний біль та душевні страждання, він позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, змушений проходити курс лікування, постійно відчуває наслідки минулої роботи в неналежних умовах, що свідчить про заподіяння позивачу моральної шкоди. 
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Отже, встановивши, що позивач працював на ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля”, позивач отримав професійне захворювання та позивачу первинним оглядом встановлено 60% втрати працездатності. Після повторного огляду позивачу встановлено третю групу інвалідності безстроково, 60% втрати професійної працездатності. Враховуючи глибину фізичних та моральних страждань позивача, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 120 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що він в повному обсязі виконував обов`язки щодо забезпечення належних умов праці, висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки саме негативні показники важких умов праці та мікроклімату спричинили виникнення хронічних захворювань у позивача.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” про те, що відповідач не повинен відшкодовувати завдану позивачу моральну шкоду є безпідставними та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги ПрАТ “ДТЕК Павлоградвугілля” стосовно незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.
Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційних скаргах не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційні скарги без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “ДТЕК Павлоградвугілля” – залишити без задоволення.
Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2023 року  - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
       Повний текст судового рішення складено 25 травня 2023 року.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова