П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/5920/22                               Головуючий суддя 1-ої інстанції - Богоніс Михайло Богданович                                                                         Суддя-доповідач -  Кузьмишин В.М.   
05 квітня 2023 року                                                                                           м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Кузьмишина В.М. 
суддів:  Сапальової Т.В.  Сушка О.О. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, 
В С Т А Н О В И В :
Описова частина.
          Короткий зміст позовних вимог.
          В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області, в якому просив визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 27.06.2022 №47 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області" в частині застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у виді суворої догани.
          Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
          Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.10.2022 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
          Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
          Не погодившись із судовим рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
          Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи, а рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.
          Відзив/заперечення на апеляційну скаргу.
          Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
          Рух справи у суді апеляційної інстанції.
          Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06 лютого 2023 року відкрито апеляційне провадження у вищевказаній справі та призначено до судового розгляду в порядку письмового провадження.
          Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції.
          Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 21.03.2022 №41 о/с «По особовому складу» капітана поліції ОСОБА_1 призначено заступником начальника відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області – начальником слідчого відділення (а.с. 7).
           10.06.2022 на ім`я начальника Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від Вінницької окружної прокуратури надійшла вказівка про усунення порушень вимог Закону України «Про національну поліцію» та іншого законодавства при здійсненні конвоювання затриманих, взятих під варту та засуджених осіб від 09.06.2022 № 50/5610 (а.с. 44 – 45).
          У тексті вказівки прокурора зазначено, що в ході перевірки виявлено порушення вимог п. 1.20 Інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 60 дск від 20.01.2005 (далі – Інструкція №60 дск від 20.01.2005).
          Суть виявлених перевіркою порушень полягала у тому, що в період з 19.03.2022 по 31.05.2022 Відділенням поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області забезпечувалося конвоювання затриманих і взятих під варту осіб, однак накази про конвоювання, всупереч п. 1.20  Інструкція №60 дск від 20.01.2005, прийняті після фактичного здійснення конвоювання.
          За викладеними у вказівці порушеннями вимог законодавства зобов`язано провести службове розслідування, за результатом якого вирішити питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, з вини яких допущені зазначені порушення.
          З метою з`ясування обставин порушень, що наведені у вказівці прокурора від 09.06.2022, відповідачем 2 прийнято наказ «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від 15.06.2022 № 368 (а.с. 43).
           15.06.2022 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактами, які зазначені у вказівці Вінницької окружної прокуратури від 09.06.2022 (а.с. 40-43).
          Цим висновком встановлено порушення окремих норм Інструкції №60 дск від 20.01.2005 (п. 1.16, 1.20, 1.52).
          Задокументоване висновком порушення п. 1.20 Інструкції № 60 дск від 20.01.2005 полягало у тому, що в період з 19.03.2022 по 31.05.2022 Відділенням поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області здійснено 10 конвоювань затриманих і взятих під варту осіб.
          У висновку вказано, що накази про конвоювання прийняті після фактичного здійснення конвоювання. Нумерація наказів не відповідала хронології здійснення конвоїв згідно журналів наказів відділення.
          За цих обставин комісією зроблено висновок, що фактичне конвоювання здійснювалося без відповідних наказів, що кваліфіковано як грубе порушення п. 1.20  Інструкції № 60 дск від 20.01.2005 (а.с. 41).
          Із проставленої на висновку резолюції судом встановлено, що його затверджено Начальником Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області 24.06.2022.
          Наказом Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 27.06.2022 №47 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області» (п. 3) за порушення вимог п.1.20 Інструкції №60 дск від 20.01.2005 до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у виді суворої догани  (а.с. 70).
          Позивач із цим наказом не погодився та оскаржив його у судовому порядку. 
Мотивувальна частина.
          Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII   (далі -   Закон № 580-VIII).
          За приписами частини першої   статті 18 цього Закону   поліцейський зобов`язаний, з - поміж іншого: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно - правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини.
          Відповідно до частини першої, другої статті 19 вказаного Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
          Дисциплінарний статут Національної поліції України затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі – «Дисциплінарний статут»).
          Цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
          Дія цього Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог (абз. 1-2 преамбули Дисциплінарного статуту).
          Частиною першою статті 1 Дисциплінарного статуту визначено, що службова дисципліна - це дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги   поліцейського, наказів керівників.
          Згідно з частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
          Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність   поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків   поліцейського   або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
          Вчинення поліцейським дисциплінарного проступку є підставою для застосування дисциплінарного стягнення.
          Згідно з частиною першою, другою, третьою статті 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
          Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до   поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
          До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
          Таким чином перебуваючи на службі у поліції позивач є носієм обов`язку неухильно дотримуватися положень   нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, а також професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.
          Невиконання чи неналежне виконання обов`язків поліцейського може бути підставою для кваліфікації такої поведінки дисциплінарним проступком.
          У свою чергу, вчинення дисциплінарного проступку є підставою для застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення одним із видів якого є сувора догана – дисциплінарне стягнення що застосоване до позивача.
          З метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування (ч. 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
          Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського (ч. 1 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
          Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
          Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку (ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту).
          У спірних правовідносинах наказ «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії» від 15.06.2022 №368 прийнято уповноваженою посадовою особою на підставі вказівки Вінницької окружної прокуратури про усунення порушень вимог Закону України «Про національну поліцію» та іншого законодавства при здійсненні конвоювання затриманих, взятих під варту та засуджених осіб від 09.06.2022 № 50/5610.
           15.06.2022 дисциплінарною комісією складено висновок службового розслідування за фактами, які зазначені у вказівці Вінницької окружної прокуратури від 09.06.2022.
          Згідно із частинами першою - третьою статті 18 Дисциплінарного статуту під час проведення   службового розслідування поліцейський має право на захист, що полягає в наданні йому можливості надавати письмові пояснення щодо обставин вчинення дисциплінарного проступку та докази правомірності своїх дій.
          Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право, зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають відношення до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами; подавати скарги на дії осіб, які проводять службове розслідування; користуватися правничою допомогою.
          Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень. Факт такої відмови фіксується шляхом складення акта, що підписується членом дисциплінарної комісії, присутнім під час відмови, та іншими особами, присутніми під час відмови.
          Частиною першою статті 19 Дисциплінарного статуту визначено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове   розслідування; підстава для призначення   службового розслідування; обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; пояснення поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; відомості, що характеризують   поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
          Згідно ч.10 ст.14 Дисциплінарного статуту, Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
          Відповідно до п. 2  розділу V Порядку   проведення   службових розслідувань у Національній поліції України, що затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2018 року № 893, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28 листопада 2018 року за № 1355/32807 (далі - Порядок № 893) службове розслідування розпочинається із дня видання наказу про його призначення та завершується в день затвердження керівником, який призначив службове розслідування, чи особою, яка виконує його обов`язки, висновку службового розслідування.   
          Пунктами 2, 3 розділу IV Порядку № 893 передбачено, що поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, під час його проведення має право, зокрема: надавати пояснення, подавати відповідні документи та матеріали, що стосуються обставин, які досліджуються; подавати клопотання про отримання і залучення до матеріалів розслідування нових документів, отримання додаткових пояснень від осіб, які мають стосунок до справи; ознайомлюватися з матеріалами, зібраними під час проведення службового розслідування, робити їх копії за допомогою технічних засобів з урахуванням обмежень, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, Законами України «Про захист персональних даних», «Про державну таємницю» та іншими законами.
          Поліцейський, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право відмовитися від надання пояснень.
          Згідно пункту 2 розділу VІ Порядку №893 підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
          Пунктом 4 розділу VІ Порядку №893 передбачено, що в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема й пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення.
          За наведених обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що пояснення поліцейського щодо обставин вчиненого порушення являється одним із основних елементів гарантованого йому права на захист у процедурі службового розслідування.
          Хоча згідно п.2  розділу V Порядку №893 службове розслідування і завершується в день затвердження керівником який його призначив висновку службового розслідування, однак пояснення щодо обставин справи (або акт про відмову у їх наданні) повинні бути отримані до моменту складення висновку, оскільки згідно вказаних вище норм, відомості наведені у них підлягають дослідженню комісією та відображенню в описовій частині висновку при встановленні обставин дисциплінарної справи.
          В іншому випадку, не лише грубо порушуються гарантовані поліцейському права на його захист, але й втрачається сенс у діяльності дисциплінарної комісії як органу який уповноважений на збирання, перевірку та оцінку матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
          При цьому описова частина висновку службового розслідування від 15.06.2022 фактично повністю відтворює вказівку Вінницької окружної прокуратури від 09.06.2022 про усунення порушень вимог Закону України «Про національну поліцію» та іншого законодавства при здійсненні конвоювання затриманих, взятих під варту та засуджених осіб, яка стала підставою для його проведення.
          Таким чином висновок службового розслідування від 15.06.2022 не лише складений до отримання пояснень позивача та без їх урахування, але й взагалі не містить посилання на інші джерела відомостей про обставини, які підлягали встановленню службовим розслідуванням. Рекомендувавши застосувати до кількох поліцейських дисциплінарне стягнення комісія, обмежившись констатацією факту порушення ними вимог законодавства, не встановила ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок, у порушенні норм п.1.20 Інструкції №60 дск від 20.01.2005.
          Тому обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про істотне порушення під час проведення службового розслідування та оформлення висновку від 24.04.2022 норм Дисциплінарного статуту та Порядку №893, що проявилося в порушенні гарантованого позивачу права на захист, однією із форм якого є право надати пояснення та не забезпеченні об`єктивного з`ясування обставин дисциплінарного проступку.
          Щодо складу дисциплінарного проступку вчинення якого поставлено у вину позивачу, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що в описовій частині висновку службового розслідування від 15.06.2022 йдеться про порушення поліцейськими Відділенням поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області норм п. 1.16, 1.20 та 1.52 Інструкції № 60 дск від 20.01.2005.  
          У наказі «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих поліцейських Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області» від 27.06.2022 № 47 вказано про порушення позивачем вимог визначених п. 1.20 Інструкції №60 дск від 20.01.2005, що й стало підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності та застосування дисциплінарного стягнення у виді суворої догани
           ОСОБА_2 при перевірці висновків про наявність у діянні позивача складу дисциплінарного проступку є оцінка того, чи відноситься ОСОБА_1 до числа суб`єктів на котрих поширюється дія п.1.20 Інструкції №60 дск від 20.01.2005, порушення норм якого стало підставою для прийняття спірного наказу про застосування дисциплінарного стягнення.
          Відповідно до п. 1.20 Інструкції №60 дск від 20.01.2005, для призначення конвойного наряду начальник органу внутрішніх справ (командир підрозділу) видає наказ, що повинен містити інформацію передбачену п.п. 1.20.1 – 1.20.4  Інструкції.
          Позивачем не оспорюються вказані у висновку службового розслідування обставини про те, що в період з 19.03.2022 по 31.05.2022 відділенням поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління національної поліції у Вінницькій області здійснено 10 конвоювань осіб затриманих і взятих під варту.
          У висновку також зазначається про те, що накази про конвоювання прийняті після фактичного здійснення конвоювання. Нумерація наказів не відповідала хронології здійснення конвоїв згідно журналів наказів відділення.
          За цих обставин комісією констатовано, що фактичне конвоювання здійснювалося без відповідних наказів, що є порушенням п. 1.20  Інструкції № 60 дск від 20.01.2005.
          Факт вчинення порушення також підтверджується вказівкою Вінницької окружної прокуратури про усунення порушень вимог Закону України «Про національну поліцію» та іншого законодавства при здійсненні конвоювання затриманих, взятих під варту та засуджених осіб від 09.06.2022 та проведеною прокуратурою перевіркою.
          Однак, аналіз п. 1.20 Інструкції № 60 дск від 20.01.2005, дає підстави вважати, що обов`язок щодо прийняття наказів про призначення конвойного наряду покладений на начальника органу внутрішніх справ (командир підрозділу).
          Наказом Головного управління Національної поліції у Вінницькій області від 21.03.2022 №41 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 призначено заступником начальника відділення поліції № 1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області – начальником слідчого відділення.
          Позивач не належить до числа посадових осіб органу національної поліції  (Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області) які уповноважені забезпечувати виконання п. 1.20 Інструкції № 60 дск від 20.01.2005.
          Колегія суддів вважає за необхідне також звернути увагу, що накази про організацію та здійснення конвоювання спецконтингенту (несвоєчасність ухвалення яких поставлено у вину позивачу) прийнято начальником Вінницького районного управління поліції тоді як позивач обіймав посаду заступника начальника відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції. 
          Крім того, посадова інструкція заступника начальника відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області – начальника слідчого відділення не містить посилань на те, що ОСОБА_1 належить до категорії посадових осіб органу національної поліції повноваження яких дотичні до організації та  здійснення конвоювань певних категорій осіб.
          Таким чином колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що позивачем не вчинялось протиправних винних дій чи бездіяльності, що б полягали у невиконанні обов`язків передбачених пунктом 1.20 Інструкції № 60 дск від 20.01.2005, а тому висновок про вчинення позивачем дисциплінарного проступку є протиправним,  застосоване до нього оскарженим наказом дисциплінарне стягнення – неправомірним.
          Висновок за результатами розгляду апеляційної скарги.                                                   
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими і правильними.
          Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
          Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
          Розглянувши доводи, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 
          
Головуючий	 	 	Кузьмишин В.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сапальова Т.В.    Сушко О.О.