ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року 
м. Черкаси   

Справа № 705/2536/18		
Провадження № 22-ц/821/501/23		
Категорія:  312000000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.
за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи: 
позивач:  ОСОБА_1 
представник позивача: ОСОБА_2 
відповідач:  комунальне підприємство «Уманьводоканал»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкасив режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2023року (ухваленого під головуванням судді Лазаренка В.В. в приміщенні Катеринопільського районного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 10 лютого 2023 року) у справі за позовом   ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди ,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

20 червня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 червня 2018 року позивач звернувся до КП «Уманьводоканал» із заявою про опломбування водяного лічильника та взяття його на абонентський облік.
12.06.2018 відповідач прибув за адресою проживання позивача та відмовив у пломбуванні водяного лічильника. Мотивом відмови була вимога щодо встановлення водяного лічильника на комерційному вводі, який відсутній у позивача. 
Позивач вказує, що має індивідуальний ввод, що підтверджено наявністю в квартирі водяного лічильника та необхідністю його перенесення у зв`язку з непридатністю водяної труби з подальшою заміною.
Вказані дії відповідача суперечать нормам п.п. 5 п. 29 Постанови КМУ від 21.07.2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення».
Згідно даної норми, вказує позивач, споживач має право на установлення квартирних засобів обліку та взяття їх на абонентський облік.
Дії виконавця врегульовано п.п. 9 п. 32 Правил: забезпечувати за заявою споживача взяття на абонентський облік у тижневий строк квартирних засобів обліку; у разі встановлення та обліку засобів обліку води справляння плати здійснюється з урахуванням їх показань, що передбачено п.10 Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
До заяви про опломбування лічильника та його взяття на абонентський облік, зазначає  ОСОБА_1 , булододано копію акту від 04.06.2018 технічної готовності водомірного вузла, виданого ліцензованою організацією та копію технічного паспорту.
Позивач вказує, що відповідач, використовуючи своє становище, систематично намагається проводити облік води без урахування показань засобів обліку холодної води і такі дії містять ознаки порушення, передбаченого ч. 1 ст. 13 ЗУ «Про захист економічної конкуренції» та призводять до ущемлення інтересів споживача.
На підставу своїх вимог також посилається на положення ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»; ОСОБА_1 просив суд постановити рішення, яким визнати протиправними дії КП «Уманьводоканал», зобов`язати підприємство опломбувати засіб обліку води та взяти його на абонентський облік, стягнути на його користь моральну шкоду 5 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2023 року в задоволенні  позовних вимог ОСОБА_1 до комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що позивачем суду не надано належних доказів про те, що відповідно до його заяви від 30.05.2018 року уповноваженою особою КП «Уманьводоканал» здійснено розпломбування засобів обліку води, встановлених у квартирі АДРЕСА_1 . Разом з тим, 04.06.2018 року самостійно встановлено водомірний лічильник ЛК-15 № 8358385, який позивач просить опломбувати і взяти на облік, однак, згідно Акту обстеження водопровідних та каналізаційних мереж від 12.06.2018 року доступу до належного приладу обліку працівникам КП «Уманьводоканал» не надав.
Не надано також жодних доказів на підтвердження того, що такий прилад обліку встановлений в квартирі позивача з дотриманням всіх умов та вимог, передбачених чинним законодавством і що відповідні документи надавалися позивачем разом із заявою про взяття на абонентський облік. За висновками суду, обов`язок підприємства щодо опломбування встановленого лічильника та постановки його на абонентський облік міг виникнути лише після дотримання позивачем зазначених вимог.
Враховуючи відсутність підстав для визнання протиправними дій відповідача, відсутні і підстави для задоволення вимог про стягнення моральної шкоди, у зв`язку із чим суд відмовив в задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 06 березня 2023 року через підсистему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим, ухваленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при невідповідності висновків суду обставинам та матеріалам справи, просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2023 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що при ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин ( фактів), якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, проте, судом першої інстанції не встановлено обставин справи.
Вказує, що 05.06.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про необхідність опломбування встановленого в його квартирі нового водяного лічильника на новій трубі, що відбулося у зв`язку зі зношеністю старої водяної труби, по якій здійснювалось водопостачання в квартиру.
Апелянт посилається на те, що заміна труби та встановлення саме на ній водяного лічильника здійснена ФОП ОСОБА_3 , яка мала ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України № 45-1 від 06.10.2017 для здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків 9 належать до об`єктів з середнім та значними наслідками та мала дозвіл № 254.17.71на відповідний вид робіт.
Врізка нової труби відбулась в окремому інженерному вводі, розташованому у колодязі, що розміщений на території земельної ділянки, належної позивачу.
Зазначає, що облаштування окремого інженерного вводу для водопостачання у квартиру та вузлу комерційного обліку квартири відбулося задовго до набуття на неї права власності позивачем, а прийняття ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 не породжувало обов`язку відносно позивача за обставин, що правовідносини щодо облаштування вводу, водяної труби та приладу обліку водопостачання відбулося за іншого законодавства без участі позивача.
Відповідач оглянув 12.06.2018 колодязь із окремим інженерним вводом і новий трубопровід , і новий лічильник, про що зазначено у відзиві. 
Твердження відповідача про самовільне підключення до мереж та несанкціонований відбір води спростовано діями відповідача та відзивом, згідно якого у період з 12.06.2018 по 06.03.2023, жодний претензій до позивача не було.
Позивач вважав, що вимоги відповідача щодо встановлення двох вимірювальних пристроїв – в колодязі і у квартирі, виготовлення проектної документації, сплата заборгованості, наявність якої була сумнівною, не є законними в розумінні норми Правил № 630.
Апелянт посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки суддею Лазаренко В.В. було прийнято справу до свого провадженні, відкрито у ній провадження та змінено порядок розгляду справи, перейшовши із загального провадження на спрощене без виклику сторін.
Крім того, суд при винесенні рішення врахував заяву директора КП «Уманьводоканал» від 07.02.2023, при цьому не переконався ким вона подана.
Вважає неаргументованими доводи суду, що позивач не надав доказів розпломбування водяного лічильника, оскільки вказані доводи свідчать про те , що суд не розуміє предмету позову. 
Вказує, що доказом наявності спору є факт відмови відповідача опломбувати новий прилад обліку, який встановлено на новій водяній трубі, позовна містить вказані обставини, в яких позивач чітко та ясно сформулював суду, в чому полягає порушення його прав, як споживача, які він просив захистити, ретельно викладено позовні вимоги та вказано норми законодавства, які регулюють спірні правовідносини, проте суд на це не звернув уваги.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 23 березня 2023 року, КП «Уманьводоканал» вказує, що повністю погоджується з винесеним рішенням суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вірного висновку, що скаржником не доведено, що між ним та відповідачем виник спір з приводу порушення його прав як споживача, а також не надано жодного доказу на підтвердження того, що прилад обліку встановлений в квартирі скаржника з дотриманням всіх умов та вимог, передбачених чинним законодавством, а також що відповідні документи надавались скаржником разом із заявою про взяття на абонентський облік, лише після дотримання зазначених вимог, у відповідача міг виникнути обов`язок щодо опломбування встановленого лічильника, у зв`язку із чим підприємство просило залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
В обґрунтування відзиву вказує, що дійсно 30.05.2018 скаржник звернувся до відповідача з проханням скласти акт про розпломбування водяного лічильника за його адресою у зв`язку із заміною водяної труби. Відповідач відреагував на вказане прохання, проте, по прибуттю комісії скаржник не надав доступу до лічильника і йому було роз`яснено порядок розпломбування лічильника. Також при перебуванні комісії на місці було виявлено додатковий трубопровід, який не був облаштований водомірним вузлом. Всі встановлені факти зафіксовані у акті обстеження водопровідних та каналізаційних мереж абонента від 12.06.2018.
Вказує, що відповідачем не було порушено права позивача, як споживача, адже відмови у складанні акту про розпломбування не було, оскільки саме позивач не допустив працівників відповідача до лічильника, що унеможливило проведення процедури розпломбування лічильника та складання акту.
Також відповідача погоджується із висновками суду першої інстанції в частині застосування положень ст. 188 ЦПК України.
Вважає необґрунтованими посилання апелянта в скарзі, що згідно акту надання послуг ліцензійна організація в особі ФОП ОСОБА_3 здійснила врізку в мережу водопостачання та встановила водяний лічильник, оскільки, відповідно до «Правил користування централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» замовнику послуг надаються технічні умови, для отримання таких технічних умов замовник послуг подає до виробника таких послуг заяву, опитувальний лист за зазначеною формою та ситуаційний план з визначенням розташування земельної ділянки на певній території, а виробник послуг видає замовнику технічні умови. Згідно Правил забороняється будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого водопостачання та водовідведення.
ФОП ОСОБА_3 не є виробником послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, тому відсутні повноваження для видачі технічних умов для приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення. Із заявою про намір заміни водяних труб шляхом приєднання до систем централізованого водопостачання та водовідведення позивач не звертався.
Також є безпідставними твердження апелянта, що дії відповідача спрямовані на створення чергового конфлікту з родиною позивача, при цьому, зазначає, що спілкування зі скаржником відбувається згідно вимог ЗУ «Про звернення громадян».
Твердження апелянта, що відповідачем не було подано відзиву на позовну заяву не відповідають дійсності, оскільки відзив на позовну заяву було подано раніше і відповідач підтримує його в повному обсязі та підписаний відзив повноважною особою.
Інші доводи апеляційної скарги представник підприємства також вважає надуманими та такими, що не містять визначених законом підстав для скасування постановленого судом першої інстанції рішення.

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що згідно заяви від 30.05.2018 року ОСОБА_1 просить директора КП «Уманьводоканал» скласти Акт про розпломбування водяного лічильника за адресою АДРЕСА_2 у зв`язку з необхідністю заміни водяної труби та встановлення на ній нового лічильника.
Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 05.06.2018 року, позивач просить директора КП «Уманьводоканал» Токарева Ю.М. опломбувати і прийняти на абонентський облік лічильник води марки ЛК-15 заводський № 8358385 з початковими показниками 00000.
Згідно акту надання послуг від 04.06.2018 року № 3 вбачається, що ФОП ОСОБА_3 встановлено водомірний лічильник ЛК-15 № 8358385 в кількості 1 одиниця; ціна становить 300 грн. та зроблена врізка в мережу водопостачання; ціна становить 300 грн.
Як вбачається з наданої копії Акту обстеження водопровідних та каналізаційних мереж абонента від 12.06.2018 року за адресою АДРЕСА_2 в присутності абонента ОСОБА_1 , КП «Уманьводоканал» провів обстеження водопровідних та каналізаційних мереж, в результаті якого виявлено додатковий трубопровід, по якому відбувається водопостачання, який не обладнаний водомірним вузлом. Власник доступу до належного приладу обліку не надав.
Згідно скарги від 13.06.2018 року ОСОБА_1 просить директора КП «Уманьводоканал» Токарева Ю.М. провести службове розслідування щодо відмови в опломбуванні водяного лічильника за адресою АДРЕСА_2 .

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Відповідно до частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
У частинах другій, четвертій статті 83 ЦПК України зазначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У правовідносинах на позивача покладається обов`язок довести наявність підстав для задоволення позову, про що позивач повинен надати докази, а відповідач має зустрічний обов`язок довести ті обставини, які становлять основу його заперечень і спростовують відповідні вимоги.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 559/2218/17.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Виходячи з вказаних положень судовому захисту підлягає саме порушене право, тому відсутність доказів щодо наявності порушеного права є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.
Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 751/968/18.
Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що його права як споживача було порушено протиправними діями відповідача, які полягали у відмові споживачу в опломбуванні приладу обліку води та взяття на абонентський облік.
В даній справі спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Порядком прийняття приладу обліку на абонентський облік № 270.
До прийняття Порядку № 270, яким мала бути встановлена процедура взяття на абонентський облік, а також здійснений перегляд інших нормативно-правових актів протягом 6 місяців з дня опублікування Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» (02 серпня  2017 року), діяли Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила).
Судом першої інстанції було помилково застосовано до даних правовідносин Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, проте, вказане помилкове застосування не вплинуло на правильність прийнятого судом рішення та не є підставою для скасування рішення суду.
Квартирні засоби обліку беруться виконавцем послуги на абонентський облік шляхом пломбування. Опломбування та розпломбування лічильників проводиться виконавцем послуги з водопостачання .
Під час зняття лічильника холодної води в обов`язковому порядку складається Акт розпломбування, зняття лічильника з обов`язковим заповненням усіх даних.
При цьому, непланове зняття (розпломбування) та прийняття (опломбування) засобів обліку води проводиться у випадку виникнення аварійної ситуації: витоків води, ремонтних робіт сантехнічних приладів, ремонтних робіт водомірних пристроїв, заміни труб, вентилів проведення чистки фільтра, тощо.
У позовній заяві позивач посилався на те, що заміна лічильника холодної води відбулася у зв`язку із заміною водяної труби, яка була не придатна для подальшого використання.
Непланове зняття лічильника холодної води може бути проведено у зв`язку із заміною труби при виникненні аварійної ситуації, проте, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження аварійної ситуації, що стало підставою для заміни водяної труби і спричинило непланове зняття та заміну лічильника холодної води.
Наведене підтверджується і заявою ОСОБА_1 від 30.05.2018 про розпломбування водяного лічильника.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22.06.2017 № 2119- VIII , обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».
Обслуговування та заміна вузла (вузлів) комерційного обліку за рахунок співвласників суб`єктами господарювання, уповноваженими на виконання таких робіт, залученими співвласниками багатоквартирного будинку, здійснюються за умови:
укладення колективних договорів про надання комунальних послуг;
укладення договорів про надання комунальних послуг з колективним споживачем;
прийняття рішення співвласниками про порядок обслуговування та заміну вузла (вузлів) комерційного обліку відповідно до законодавства.
       Як зазначив відповідач та не заперечував позивач, що його житло було забезпечено комерційним вузлом обліку , який перебував на абонентському обліку КП «Уманьводоканал».
Проведення заміни вузла обліку можливе лише після його розпломбування.
Судом вірно встановлено, що матеріали справи не містять належних доказів, що відповідно до заяви позивача від 30.05.2018 уповноваженою особою КП «Уманьводоканал» було здійснено розпломбування засобів обліку води, встановлених у квартирі АДРЕСА_1 .
Крім того, із наданих матеріалів справи вбачається, що позивач здійснив заміну лічильника без його розпломбування, оскільки із заявою до КП «Уманьводоканал» позивач звернувся 30.05.2018 року, а заміну приладу обліку холодної води було здійснено 04.06.2018, що підтверджується актом надання послуг № 3 від 04.06.2018.
Також матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження звернення позивача до відповідача із заявою про заміну зношеної водяної труби на нову.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що матеріали справи не містять належних доказів, що уповноваженою особою КП «Уманьводоканал» здійснено розпломбування засобів обліку води, встановлених у квартирі позивача.
Щодо вимоги ОСОБА_1 про опломбування та взяття на облік водомірного лічильника ЛК-15 №8358385.
Процедура прийняття на абонентський облік вузлів комерційного обліку та вузлів розподільного обліку теплової енергії та водопостачання здійснюється згідно Порядку прийняття приладу обліку на абонентський облік № 270 ( далі Порядок № 270), затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 12 жовтня 2018 року. 
Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку № 270  вузол комерційного обліку, встановлений у будівлі, що приєднана до зовнішніх інженерних мереж, приймається на абонентський облік оператором зовнішніх інженерних мереж, а в разі, якщо оператор зовнішніх інженерних мереж не є виконавцем відповідної комунальної послуги,- оператором зовнішніх інженерних мереж та виконавцем відповідної комунальної послуги протягом 14 календарних днів з дня встановлення або дня отримання оператором зовнішніх інженерних мереж або виконавцем відповідної комунальної послуги (у разі якщо виконавець не є оператором зовнішніх інженерних мереж) звернення від власника (співвласників) будівлі.
Відповідно до пункту 2 розділу ІІ Порядку № 270 у разі встановлення вузла комерційного обліку власником (співвласниками) будівлі такий власник (співвласники) будівлі або його (їх) представник подає виконавцю відповідної комунальної послуги письмову заяву про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік у довільній формі, у якій зазначаються: 
   найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка є власником (представником співвласників) будівлі; 
       поштова адреса заявника (власника або представника власника (співвласників) будівлі);
спосіб отримання повідомлення та адреса, на яку заявнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним та відповідний засіб зв`язку з ним (адреса електронної пошти тощо);
місцезнаходження будівлі, у якій встановлено вузол комерційного обліку;
перелік документів, що додаються до заяви:
копія документа, що підтверджує право власності на будівлю (крім багатоквартирних будинків);
копія проектної документації на встановлення вузла обліку;
копія декларації про відповідність засобу вимірювальної техніки;
копія супровідної документації до засобу вимірювальної техніки, що входить до складу вузла обліку;
копія акта приймання-передавання робіт із встановлення вузла комерційного обліку.
Заяву підписує власник або представник власника (співвласників) будівлі. 
Згідно пункту 5 розділу ІІ Порядку № 270 огляд і опломбування вузла комерційного обліку проводить представник оператора зовнішніх інженерних мереж у присутності власників (співвласників) будівлі або їхнього представника, а також представника виконавця відповідної комунальної послуги (у разі якщо оператор не є таким виконавцем для споживачів у відповідній будівлі).
Пунктом 6 розділу ІІ цього Порядку визначено, що під час огляду вузла комерційного обліку перевіряються наявність проектної документації, а також:
відповідність даних засобу вимірювальної техніки зазначеним у супровідній документації;
копія декларації про відповідність засобу вимірювальної техніки (для засобів вимірювальної техніки, що встановлюються вперше);
відповідність параметрів витрати за приладом обліку витраті згідно із тепловим навантаженням;
наявність повірочного тавра на засобі вимірювальної техніки або запису з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів або свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки, що входять до вузла розподільного обліку (для засобів вимірювальної техніки, що були у використанні);
строк дії повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до складу вузла комерційного обліку.
Представник оператора зовнішніх інженерних мереж виконує опломбування вузла комерційного обліку (його засобу вимірювальної техніки, запірної арматури) та складає акт про прийняття вузла комерційного обліку на абонентський облік відповідно до додатку 1 до цього Порядку ( п. 7 розділ ІІ цього Порядку).
Як вбачається із наявних матеріалів справи, 04 червня 2018 року позивачем було самостійно встановлено водомірний лічильник ЛК-15 № 8358385, шляхом звернення до ліцензованої організації для заміни труби та встановлення водомірного лічильника, що підтверджується Актом надання послуг № 3 від 04.06.2018; вказане сторонами не заперечується.
Із заявою про опломбування та прийняття на абонентський облік позивач звернувся до відповідача 05.06.2018, проте, разом із заявою про прийняття на абонентський облік засобу обліку позивач не надав усіх перелічених у Порядку № 270 документів.
Відповідно до вимог чинного законодавства, позивач не позбавлений права самостійно установлювати прилади засобів обліку води з урахуванням усіх умов та вимог щодо установлення таких приладів. 
Отже, оскільки позивачем не було здійснено належним чином розпломбування приладів обліку холодної води та були допущені порушення при самовільному установленні водомірного лічильника, працівниками КП «Уманьводоканал» обґрунтовано було відмовлено ОСОБА_1 в прийнятті такого вузлу обліку на абонентський облік.
Висновки суду першої інстанції, що обов`язок відповідача щодо опломбування встановленого лічильника та постановлення його на абонентський облік міг виникнути лише після дотримання позивачем всіх умов та вимог, передбачених чинним законодавством є вірними та такими, що підтверджуються матеріалами справи.
Доводи апелянта про порушення судом норм процесуального права, оскільки суддею Лазаренко В.В. було прийнято справу до свого провадження, відкрито у ній провадження та змінено порядок розгляду справи у зв`язку із переходом із загального провадження на спрощене без виклику сторін, є необґрунтованими.
Ухвалою від 11 січня 2023 року суддя Катеринопільського районного суду Черкаської області прийняв до розгляду справу, відкрив провадження у ній та постановив здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
У частині шостій статті 19 ЦПК України зазначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства); 4) справи про розірвання шлюбу; 5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (частина перша статті 277 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався наведених норм процесуального права, оскільки в ухвалі від 11 січня 2023 року про прийняття справи до провадження та відкриття провадження зробив висновок про те, що справа, у якій предметом позову є захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди в розмірі 5 000, 00 грн, підпадає під ознаки малозначної справи та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Суд першої інстанції правильно врахував, що зазначений спір не входить до переліку спорів, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження.
Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 705/1279/18, від 24 червня 2021 року у справі № 552/1030/20.
       Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Сторони не були позбавлені можливості викласти свої доводи, аргументи, міркування, заперечення у письмових заявах по суті справи, надавати суду відповідні докази.
Також суд обґрунтовано відмовив в частині заявлених ОСОБА_1 вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки дана вимога, відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України є похідною від основної про захист прав споживачів, а враховуючи, що у цій частині позову відмовлено , тому вірно відмовлено і в частині вимог про стягнення моральної шкоди.
Також є необґрунтованими доводи апелянта, що судом при винесенні рішення була врахована заява директора КП «Уманьводоканал» від 07.02.2023, без відповідного підтвердження, ким вона насправді подана.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем було подано відзив на позовну заяву, яка підписана керівником КП «Уманьводоканал» - Ю.М. Токарєвим. На підтвердження повноважень керівника було долучено Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що керівником юридичної особи КП «Уманьводоканал» є Токарєв Ю.М. та має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності.
Відповідно до ч. 1 , ч. 3 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (само представництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) ( самопредставництво юридичної особи), або через представника.
Заява КП «Уманьводоканал» подана до місцевого суду 07.02.2023 року, підписана директором КП «Уманьводоканал» Терещуком С.В., який є уповноваженою особою відповідача як керівник, а тому має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи, в тому числі і підписувати заяви.
Дані про те, що станом на час подання заяви, керівником КП «Уманьводоканал» є Терещенко С.В. підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, яка є загальнодоступною інформацією.
Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 були предметом перевірки суду апеляційної інстанції, однак на правильність висновків суду першої інстанції щодо вирішення справи по суті не впливають.
Таким чином, доводи апеляційної скарги про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з`ясування обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.
У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Відповідно до ч. 13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін, питання про розподіл судових витрат не вирішується.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,- 

п о с т а н о в и в  :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 10 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Уманьводоканал» про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча                                                                                  О.В. Карпенко

Судді                                                                                 В.Г. Бородійчук

                                                                                       Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлений 20 квітня 2023 року/