ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року          м.Дніпро         Справа №  908/1464/22
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:  Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Березкіної О.В., Антоніка С.Г.
при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.
представники сторін:
від позивача: Губорєва Я.С., адвокат (поза межами суду); 
від відповідача: Прокопенко М.О., адвокат (поза межами суду); 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” на рішення Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 (повне судове рішення складено та підписано 02.02.2023, суддя Ярешко О.В.) у справі №908/1464/22
за позовом Акціонерного товариства “Українська залізниця” , м. Київ в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця”, м. Дніпро, 
до відповідача Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”,  м. Запоріжжя, 
про стягнення 34 310 424,48 грн.

ВСТАНОВИВ:
22.08.2022 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява (вих. № б/н від 15.08.2022) Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця” до відповідача: Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” про стягнення 34 310 424,48 грн. плати за користування вагонами.
Позов мотивований тим, що між сторонами у справі 30.06.2020 укладено договір № 40-00191230/2020-0001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом та договір № ПР/М-16-3/1 708НЮ/20/2016/2889 від 30.06.2016 про експлуатацію залізничної під`їзної колії ПАТ “Запоріжсталь”, яка примикає до станції Запоріжжя-Ліве. На станцію Запоріжжя-Ліве на адресу відповідача прибували вагони з вантажем та порожні вагони (як вантаж на своїх осях) за переліченими перевізними документами (накладними). Більшість вагонів, що прибували на адресу відповідача, своєчасно не забиралися останнім на під`їзну колію, про що позивачем складено акти загальної форми ГУ-23. Даними актами засвідчення обставин підтверджено обома сторонами (представниками залізниці та ПАТ “Запоріжсталь”), час затримки вагонів по станційних коліях було враховано в подальшому при нарахуванні плати за користування вагонами. За час затримки вагонів на коліях станції, на під`їзних коліях станцією призначення на підставі актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами по відомостях плати за користування вагонами форми ГУ-46 у розмірі 34310424,48 грн. Відомості плати за користування вагонами та накопичувальні картки підписані відповідачем із зауваженнями. Відмова відповідача здійснити оплату вказаної суми стало підставою для звернення до суду, так як відсутні підстави для звільнення замовника послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язків вносити плату за користування вантажними вагонами під час воєнного стану в Україні.

Рішенням   Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 по справі №908/1464/22    позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” на користь Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” 34310424 грн. 48 коп. плати за користування вагонами, 514656 грн. 37 коп. судового збору.
Не погодившись з зазначеним рішенням суду, Публічне акціонерне товариство “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь”, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення по даній справі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що порушення зобов`язання з боку відповідача сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин під впливом яких опинилось підприємство. 
Через військову агресію проти України та на виконання умов договорів, 01.03.2022 ПАТ “Запоріжсталь” були направлені інформаційні листи про настання форс-мажорних обставин на адресу позивача.
Зазначає, що з 28.02.2022 основні фонди ПАТ “Запоріжсталь”, всі допоміжні машини і агрегати були зупинені, в тому числі, вантажо-розвантажувальні комплекси та механізми, локомотиви, системи СЦБ, які забезпечували рух, навантаження та розвантаження залізничних вагонів. Персонал ПАТ «Запоріжсталь», включаючи фахівців управління залізничного транспорту, був виведений у вимушений простій. 
Через консервацію основних фондів підприємства та виведення у простій персоналу на під`їзній колії ПАТ «Запоріжсталь», яка примикає до ст. Запоріжжя-Ліве, вимушено залишилось на простої близько 2200 вагонів, які підприємство відповідача з незалежних від нього причин було не в змозі вивантажити та здати на ст. Запоріжжя-Ліве. 
01.04.2022 відповідач частково відновив роботу, що дозволило відновити вивантаження вагонів та їх здачу на ст. Запоріжжя-Ліве. 
Апелянт зауважує, що лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислової палати України та фактичне зупинення діяльності підприємства відповідача є достатнім та належним доказом, який підтверджує неможливість належного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договорами внаслідок форс-мажорних обставин, наявність яких є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання. У період з 24.02.2022 по 07.04.2022 ПАТ “Запоріжсталь” було не в змозі виконувати свої зобов`язання щодо вивантаження та здачі вагонів на ст. Запоріжжя-Ліве, а також з оплати платежів за користування вагонами з незалежних від нього причин, внаслідок настання обставин непереборної сили.
Також скаржник зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, ПАТ “Запоріжсталь” повідомляло суд про існування телеграмного розпорядження департаменту комерційної роботи AT “Українська залізниця” № ЦМ- 13/693 від 05.04.2022. 
Даним телеграмним розпорядженням затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовника послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів від обов`язків вносити плату за користування вантажними вагонами та зборів під час воєнного стану в Україні.
Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, плата за користування вагонами та збір за зберігання вантажу в розмірі 34 310 424, 48 грн, що є предметом позовних вимог у даній справі, були нараховані позивачем за період затримки вагонів після 24.02.2022, тобто за період в який було запроваджено комендантську годину на території, на якій розташована станція призначення ст. Запоріжжя-Ліве. Також нарахування плати за користування вагонами та збору за зберігання вантажу було без урахування вимог телеграмного розпорядження №ЦМ-13/693 від 05.04.2022, а саме не було виключено з часу користування вагонами час дії комендантської години за місцезнаходженням станції ст. Запоріжжя-Ліве. 

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти її задоволення заперечив, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, таким, що прийнято відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2023 у справі №908/1464/22 без змін.
Зокрема, позивач посилається на те, що відповідачем не наданий сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконання зобов`язань за договором (відсутність підстав для сплати залізниці належних платежів). Відтак, твердження відповідача про звільнення від сплати належних залізниці платежів (плати за користування вагонами в сумі 34 310 424,48 грн.) з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану, які були відомі позивачу, є необґрунтованим.
Позивач зазначає те, що вагони на адресу Відповідача надходили з 09.02.2022, й перебування їх на коліях станції, на під`їзній колії, а саме за період перебування вагонів на коліях станції (під`їзна колія) нараховані платежі, в більшості до початку військової агресії Російської Федерації проти України та введенням військового стану тобто 24.02.2022.
Вказує, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на зупинення виробництва, виведення персоналу в простій, зупинення вантажно-розвантажувальних комплексів та механізмів, локомотивів, систем служб сигналізації та блокування, які забезпечували рух, навантаження та розвантаження залізничних вагонів з 24.02.2022 не може бути прийнято до уваги,   так як спростовується актами загальної форми ГУ-23, з яких вбачається, що здійснення передавальних операцій, а саме, - приймання вагонів зі станції Запоріжжя ПАТ   «Запоріжсталь»   здійснювалось повсякденно.
Позивач наголошує, що підстав для звільнення від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами під час дії комендантської години не має і судом першої інстанції належним чином були досліджені всі надані обома сторонами доказами, та надана їм належна оцінка.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2023 для розгляду апеляційної скарги визначена колегія у складі: головуючий суддя Кузнецов В.О., судді Чередко А.Є., Мороз В.Ф..
Ухвалою суду від 03.04.2023 апелянту поновлений строк на оскарження рішення суду; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення  Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 у справі  №908/1464/22; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 18.04.2023 на 16:30 год.; сторонам наданий строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.
10.04.2023 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі Регіональної філії “Придніпровська залізниця” АТ “Українська залізниця” адвоката Губорєвої Яни Анатоліївни про  її участь у всіх судових засіданнях  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 
11.04.2023 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” адвоката Прокопенко Максима Олександровича про  його участь у всіх судових засіданнях  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
В судовому засіданні 18.04.2023 оголошено перерву до 13.06.2023 на 16:30 годину. 
Розпорядженням керівника апарату суду №789/23 від 29.05.2023, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з посади судді Центрального апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку, призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.05.2023 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Дармін М.О., Березкіна О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.06.2023 справу № 908/1464/22 прийнято до свого провадження вказаним складом суду. Розгляд справи у судовому засіданні призначено на 28.06.2023 на 11:00 год.
27.06.2023 розпорядженням керівника апарату суду відповідно до пункту  2.4.6  Засад використання автоматизованої системи документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи №908/1464/22 у зв`язку відпусткою судді Дарміна М.О.
Відповідно до  протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2023, справу №908/1464/22 передано колегії суддів у складі: Іванов О.Г. (головуючий, доповідач), Березкіна О.В., Антонік С.Г. та ухвалою суду від цієї ж дати справу прийнято до провадження наведеним складом суду. 
У судовому засіданні 28.06.2023 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України      суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1   ст. 74 Господарського процесуального кодексу України       кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Між Акціонерним товариством “Українська залізниця” (перевізник за договором, позивач) та Публічним акціонерним товариством “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” (замовник, відповідач) 30.06.2020 укладено договір № 40-00191230/2020-0001 про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, предметом якого, згідно п. 1.1, є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі – послуги) i проведення розрахунків за ці послуги.
Надання послуг за договором може підтверджуватись одним з таких документів: накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання/забирання вагонів та маневрову роботу, іншими документами (пункт 1.4 договору).
Обов`язками замовника за цим договором, зокрема, є: надання або організація надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планування перевезень вантажів через автоматизовану систему планування перевезень вантажів; сплата послуг перевізника та інших платежів, належних перевізнику за договором з сум внесеної передоплати за кодом платника; відшкодування перевізнику витрат, пов`язаних iз затримкою вагонів, контейнерів i вантажів з причин, що не залежать від перевізника, які виникли на станціях залізниць України; оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом        платника; та інше (п.п. 2.1.1, 2.1.4, 2.1.5 договору). 
Між Акціонерним товариством “Українська залізниця” (залізниця за договором, позивач) та Публічним акціонерним товариством “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” (власник колії, відповідач) укладено договір № ПР/М-16-3/1 708/НЮ від 30.09.2016 про експлуатацію залізничної під`їзної колії, яка примикає до станції 3апорiжжя – Лiве.
Термін дії договору: з 01.12.2016 по 30.11.2021 включно.
Відповідно п. 1 договору,      згідно iз     Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів i на умовах цього договору експлуатується під`їзна колія, яка належить власнику, що примикає до станції Запоріжжя-Ліве стрілкою № 12 до парку “А” і стрілкою № 172 до парку “Б” і яка обслуговується власним локомотивом.
Вагони  для під`їзної колії, згідно п. 6 договору, подаються локомотивом залізниці; подальший рух вагонів виконується локомотивом власника колії.
З під`їзної колії вагони повертаються через інтервал часу – 40 хвилин (п. 8).
У пункті 10 договору визначено середньодобову переробну спроможність вантажно-розвантажувальних пунктів основних вантажів. Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника відповідно до Правил перевезень вантажів. 
Згiдно з п. 14 договору, власник колії сплачує Залiзницi плату: за користування вагонами – згідно з Правилами користування вагонами і контейнерами та іншими нормативними документами; інші збори і плати за додаткові роботи та послуги, що виконує Залізниця для власника колії – згідно з діючими нормативними документами. 
Відповідно до п. 20 договору, сторона, для якої наступили форс-мажорні обставини, зобов`язана негайно повідомити у письмовій формі іншу сторону про їх настання або припинення. Факти, викладені в повідомленні про настання форс-мажорних обставин, підлягають підтвердженню Торгово-промисловою палатою України, сертифікат якої, після його отримання, але не пізніше 20 календарних днів від дати повідомлення про настання форс-мажорних обставин, також направляється стороною, для якої настали форс-мажорні обставини, іншій стороні. Настання форс-мажорних обставин не є підставою для невиконання сторонами зобов`язань, строк виконання яких настав до дати виникнення таких обставин, а також для звільнення сторін від відповідальності за таке невиконання.
На адресу відповідача на станцію Запоріжжя-Ліве прибували вагони з вантажем та порожні вагони (як вантаж на своїх осях) за перевізними документами(накладними): №№ №№ 46350286, 36742328, 45777141, 345345856, 34534883, 34552489, 45770708, 46230264, 46278750, 46317244, 46277539, 45780111, 46317285, 45780111, 46317277, 46329801, 45773272, 53490017, 34595355, 34594051,09315, 32124464, 34506345, 34439133, 34600429, 34595595, 34596510, 34589333, 34597682, 34592303, 34600403, 34600437, 34592329, 34592337, 34596668, 34505461, 45789112, 45805421, 45666237, 45795846, 46453593, 36715589, 42139840, 4242636, 42367144, 42426205, 42355925, 36715563, 34534578, 36715597, 42183210, 36824969, 36745966, 36747798, 36745974, 36825123, 36823896, 36706489, 36706455, 34540484, 36824480, 36706463, 36706448, 36706471, 45781275, 45768975, 36533990, 36553584, 36564946, 36579456, 36588424, 36594653, 36822781, 34600387, 34583419, 34556365, 34374470, 34587444, 36795276, 45769239, 45775616, 36820033, 36797330, 36822716, 34592766, 46425492, 46405403, 45201209, 45201308, 45486073, 36823201, 34595355, 09114, 53489951, 09115, 09116, 34554139, 45486040, 46451217, 45486081, 45332798, 10483,   10484, 53406773, 53406765, 46025607, 46025672, 45760071,   45585098, 45567187, 45584695, 45600525, 36706471, 45976321, 46013058, 09374, 36568061, 09375, 45641677, 32078715, 45667458, 45585080, 45585296, 00854, 00851, 00846, 45584737,   45641610,   45641628,   46025540, 45641669, 09020,   01318,   45749967, 32092314, 45641644, 45585197, 32124464, 45641735, 32099421, 36560464, 32077786, 36568061, 32139130, 45805579, 32145347, 32112881, 32119559, 45584760, 46025409, 46025391, 45548674, 45585072, 96543649, 45584778, 34330290, 36670065, 34567909, 42093138, 34592477, 36556041, 36568061, 36579670, 46025599, 46025524, 34557132.
Оскільки відповідачем вагони своєчасно не забиралися на під`їзну колію, на підтвердження затримки вагонів на станції Запоріжжя-Ліве позивачем складено акти загальної форми ГУ-23, копії яких наявні в матеріалах справи: № 865 від 09.02.22 - № 882 від 10.02.22, № 869 від 10.02.22 - № 874 від 10.02.22, № 885 від 11.02.22 - № 898 від 12.02.22, № 892 від 11.02.22 - № 894 від 11.02.22, № 927 від 14.02.22 - № 943 від 15.02.22, № 918 від 13.02.22 - № 919 від 13.02.22,  № 939 від 14.02.22 - № 960 від 14.02.22, № 945 від 15.02.22 -  № 951 від 15.02.22, № 961 від 16.02.22 - № 962 від 16.02.22, № 963 від 16.02.22 - № 978 від 16.02.22, № 993 від 17.02.22 - № 1001 від 17.02.22, № 1003 від 17.02.22 - № 1011 від 18.02.22, № 1015 від 18.02.22 - № 1023 від 19.02.22, № 1017 від 18.02.22 - № 1018 від 19.02.22, № 1027 від 19.02.2022 - № 1029 від 19.02.22, № 1028 від 19.02.22 - № 1036 від 19.02.22, № 1046 від 20.02.22 - № 1049 від 20.02.22, № 1056 від 21.02.22 - № 1059 від 22.02.22, № 1061 від 22.02.22 - № 1064 - від 22.02.22, № 1073 від 23.02.22 - № 1080 від 23.02.22, № 1078 від 23.02.22 - № 1082 від 23.02.22, № 1097 від 25.02.22 - № 1166 від 01.03.22, № 1109 від 25.02.22 - № 1113 від 26.02.22, № 1112 від 26.02.22 - № 1118 від 26.02.22, № 1124 від 26.02.22 - № 1176 від 02.03.22, № 1128 від 27.02.22 - № 1161 від 28.02.22, № 1133 від 27.02.22 - № 1165 від 01.03.22, № 1134 від 27.02.22 - № 1135 від 27.02.22, № 1137 від 27.02.22 - № 1139 від 27.02.22, № 1142 від 27.02.22 - № 1147 від 28.02.22, № 1145 від 28.02.22 - № 1149 від 28.02.22, № 1150 від 28.02.22 - № 1162 від 01.03.22, № 1154 від 28.02.22 - № 1179 від 02.03.22,  № 1155 від 28.02.22 - № 1175 від 02.03.22, № 1158 від 28.02.22 - № 1167 від 01.03.22, № 1159 від 28.02.22 - № 1178 від 02.03.22, № 1163 від 01.03.22 - № 1181 від 02.03.22, № 1168 від 01.03.22 - № 1169 від 01.03.22, № 1170 від 01.03.22 - № 1188 від 02.03.22, № 1173 від 01.03.22 - № 1180 від 02.03.22, № 1174 від 01.03.22 - № 1193 від 02.03.22, № 1177 від 03.03.22 - № 1190 від 02.03.22, № 1253 від 20.03.22 - № 1255 від 21.03.22, № 1256 від 23.03.22 - № 1260 від 26.03.22,  № 1192 від 02.03.22 - № 1213 від 05.03.22, № 1182 від 02.03.22 - № 1191 від 02.03.22, № 1194 від 02.03.22 - № 1219 від 06.03.22, № 1258 від 24.03.22 - № 1259 від 24.03.22,  № 1265 від 31.03.22 - № 1267 від 31.03.22, № 1270 від 01.04.22 - № 1271 від 01.04.22, № 1195 від 02.03.22 - № 1199 від 03.03.22,   №1273 від 02.04.22 - № 1276 від 02.04.22, № 1197 від 02.03.22 - № 1198 від 03.03.22, № 1200 від 02.03.22 - № 1228 від 10.03.22, № 1201 від 03.03.22 - № 1232 від 11.03.22, № 1206 від 03.03.22 - № 1208 від 04.03.22, № 1207 від 03.03.22 - № 1211 від 04.03.22, № 1212 від 05.03.22 - № 1217 від 06.03.22,  № 1214 від 03.03.22 - № 1221 від 07.03.22,  № 1215 від 05.03.22 - № 1216 від 05.03.22, № 1222 від 08.03.22 - № 1231 від 11.03.22,  № 1223 від 08.03.22 - № 1226 від 09.03.22, № 1224 від 09.03.22 - № 1227 від 09.03.22, № 1277 від 02.04.22 - № 1281 від 03.04.22, № 1283 від 04.04.22 - № 1284 від 04.04.22, № 1233 від 11.03.22 - № 1236 від 12.03.22, № 1239 від 13.03.22 - № 1240 від 14.03.22, № 1249 від 16.03.22 - № 1250 від 16.03.22. 
В актах зазначено початок та закінчення затримки вагонів (дата та час в годинах та хвилинах). Акти підписано представниками сторін.
За час затримки вагонів на коліях станції, на під`їзних коліях станцією призначення на підставі складених актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами  в розмірі 34310424,48 грн. по складених відомостях плати за користування вагонами форми ГУ-46: №№ 01049167, 02049168, 02049169,02049173, 02049174, 02049176, 02049177, 02049178, 02049180, 04049183, 04049184,04049185, 04049186, 04049187, 04049188, 05049189, 05049192, 05049193, 05049194, 05049195, 05049196, 06049197, 06049198, 06049199, 06049200, 06049201, 06049203,07049204, 07049205, 07049206, 07049207, 07049208, 08049209, 08049210, 08049211,08049212, 08049215, 08049216, 08049217, 08049218, 09049222, 09049223, 09049224,09049225, 09049226, 09049227, 09049229, 09049230, 10049232, 11049233, 11049234,11049235, 11049236, 11049240, 12049249, 12049250, 12049251, 14049262, 10049269.
Відомості плати за користування вагонами форми ГУ-46 підписані відповідачем із зауваженнями: “сума по відомості сплаті не підлягає через настання обставин непереборної сили (форс-мажор), які підтверджено листом ТПП України № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022, про що АТ “Укрзалізниця” була повідомлена листами №№ 80/2009773, 80/2009774 від 01.03.2022”.
Відмова відповідача здійснити оплату зазначених сум стала підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що факт затримки вагонів на станціях призначення Запоріжжя-Ліве з вини Відповідача не спростовано останнім належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 34310424 грн. 48 коп. плати за користування вагонами обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі, в свою чергу відповідачем не доведено належними доказами об`єктивної неможливості забрати вагони в період дії воєнного часу в Україні.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних мотивів.
Спірні правовідносини стосуються перевезення вантажів залізницею, а відтак, підпадають під правове регулювання   Глави 64 Цивільного кодексу України,   Глави 32 Господарського кодексу України, Статуту залізниць України, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, та інших нормативних актів, прийнятих у відповідності до них та які регулюють спірні правовідносини.
Відповідно до   статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються із положеннями   статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Відповідно до положень частини 5   статті 307 Господарського кодексу України, які кореспондуються з положеннями частини 2 статті    908   та статтею   920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.
Взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під`їзних колій визначаються договором. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів) (стаття 71 Статуту залізниць України).
Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3   статті 909 Цивільного кодексу України).
Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1   Статуту залізниць України   (далі - Статут), накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
При цьому,   Статут залізниць України   визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту).
На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).
Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених   наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).
Накладна згідно з вказаними Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги.
З матеріалів справи вбачається, що на адресу відповідача на станцію Запоріжжя-Ліве прибували вагони з вантажем та порожні вагони (як вантаж на своїх осях) за перевізними документами(накладними):      №№ №№ 46350286, 36742328,45777141, 345345856, 34534883, 34552489, 45770708, 46230264, 46278750, 46317244, 46277539, 45780111, 46317285, 45780111, 46317277, 46329801, 45773272, 53490017, 34595355, 34594051,09315, 32124464, 34506345, 34439133, 34600429, 34595595, 34596510, 34589333, 34597682, 34592303, 34600403, 34600437, 34592329, 34592337, 34596668, 34505461, 45789112, 45805421, 45666237, 45795846, 46453593, 36715589, 42139840, 4242636, 42367144, 42426205, 42355925, 36715563, 34534578, 36715597, 42183210, 36824969, 36745966, 36747798, 36745974, 36825123, 36823896, 36706489, 36706455, 34540484, 36824480, 36706463, 36706448, 36706471, 45781275, 45768975, 36533990, 36553584, 36564946, 36579456, 36588424, 36594653, 36822781, 34600387, 34583419, 34556365, 34374470, 34587444, 36795276, 45769239, 45775616, 36820033, 36797330, 36822716, 34592766, 46425492, 46405403, 45201209, 45201308, 45486073, 36823201, 34595355, 09114, 53489951, 09115, 09116, 34554139, 45486040, 46451217, 45486081, 45332798, 10483,   10484, 53406773, 53406765, 46025607, 46025672, 45760071,   45585098, 45567187, 45584695, 45600525, 36706471, 45976321, 46013058, 09374, 36568061, 09375, 45641677, 32078715, 45667458, 45585080, 45585296, 00854, 00851, 00846, 45584737,   45641610,   45641628,   46025540, 45641669, 09020,   01318,   45749967, 32092314, 45641644, 45585197, 32124464, 45641735, 32099421, 36560464, 32077786, 36568061, 32139130, 45805579, 32145347, 32112881, 32119559, 45584760, 46025409, 46025391, 45548674, 45585072, 96543649, 45584778, 34330290, 36670065, 34567909, 42093138, 34592477, 36556041, 36568061, 36579670, 46025599, 46025524, 34557132.
Згідно зі статтею 6 Статуту залізниці України вантаж   матеріальні цінності, які перевозяться залізничним транспортом у спеціально призначеному для цього вантажному рухомому складі.
Слід зазначити, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілісності та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені   Статутом залізниць України, зокрема, обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці чи на станціях підходу, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.06.2018 у справі № 904/7360/17.
Положеннями статті 42   Статуту залізниць України, затвердженого   постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998, залізниця зобов`язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.
Відповідно до статей 46, 47 Статуту залізниць України, одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу; терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами; вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби; цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача; за зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.
У разі прибуття вантажу на адресу одержувача, поставка якого йому не передбачена планом (договором, контрактом, замовленням, нарядом та ін.), останній зобов`язаний прийняти такий вантаж від станції на відповідальне зберігання.
Для транспортного обслуговування одного або кількох підприємств у взаємодії із залізничним транспортом загального користування призначено під`їзні колії (ст. 64      Статуту залізниць України).
Статтею 71   Статуту залізниць України   визначено, що порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під`їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів).
Згідно ст. 119   Статуту залізниць України, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.
Збір за зберігання вантажу нараховується згідно з п. 8 Правил зберігання вантажів, затверджених   наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, відповідно до якого збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).
Відповідно до підпункту 2.1. пункту 2 розділу ІІІ      Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого      наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №317 від 26.03.2009, збір за зберігання власного (орендованого) рухомого складу на своїх осях (з одиниці) справляється в розмірі 5,9 грн. за добу; збір при зберіганні вантажів у вагонах      4,0 грн за одну тону. У всіх випадках неповна доба зберігання вантажів округляється до повної.
Згідно   наказу Міністерства інфраструктури України №205 від 22.03.2019, в редакції      наказу №418 від 11.08.2021 "Про внесення змін до Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів "Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги", зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13.08.2021 за № 1070/36692, до тарифів, плат та зборів, що вказані у розділах II і III Збірника тарифів, застосовується коефіцієнт 3,023.
Відповідно до п. 2.6 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених   наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи, які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами, включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.
Згідно п. 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених      наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №113 від 25.02.1999, облік часу користування вагонами і контейнерами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, відомістю плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, які складаються на підставі пам`яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, актів загальної форми ГУ-23.
Пунктом 4 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами передбачено, що відомості плати за користування вагонами (контейнерами) мають підписуватися начальником станції і вантажовласника щоденно або в періоди пред`явлення їх станцією до розрахункового підрозділу, що встановлюються начальником залізниці. У разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов`язаний підписати відомість із зауваженнями.
Відповідно п.п. 6, 7 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, час користування обчислюється окремо для кожного вагона і контейнера за його номером. Номерному обліку часу користування підлягають усі вагони і контейнери, подані під вантажні операції на місцях загального користування, а на місцях незагального користування - вагони і контейнери парку залізниць України й інших держав, передані на під`їзні колії або орендовані ділянки колій. Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника. Час користування вагонами на залізничних під`їзних коліях, що обслуговуються локомотивами власників колій, обчислюється з моменту їх передавання на передавальних коліях.
За приписами п. 8 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.
Згідно п. 9 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, про затримку вагонів і контейнерів з вини вантажовласника на підходах до станції призначення залізниця видає наказ. Облік затриманих на підходах вагонів здійснюється станцією, на якій вони простоюють, на підставі акта про затримку вагонів, що складається станцією. Усі дані, вказані в цьому акті, передаються станцією у "Повідомленні про затримку вагонів" до інформаційно-обчислювального центру залізниці та на станцію призначення.
Пунктом 10 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами встановлено, що акт про затримку вагонів складається у трьох екземплярах - один залишається на станції затримки і два додаються до перевізних документів. Станція призначення інформує вантажовласника про затримку вагонів з його вини, передаючи йому копію Повідомлення про затримку вагонів не пізніше двох годин після його отримання (телефонограмою, телеграфом, поштовим зв`язком, через посильних, факсом або іншим способом, установленим начальником станції за погодженням з вантажовласником).
Відповідно до п. 12 розділу ІІІ Правил користування вагонами і контейнерами, загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника; час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.
За приписами п. 13 Правил плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.
Згідно з п. 14 Правил розмір плати за користування вагонами і контейнерами в залежності від часу користування встановлюється згідно з чинним законодавством.
Пунктом 15 Правил передбачено, що за час перебування на під`їзних коліях та інших місцях незагального користування вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, плата не вноситься. Якщо такі вагони затримані на станції призначення чи на підходах до неї або на станції відправлення з причин, що залежать від вантажовласника, то плата за користування сплачується в розмірі 50 відсотків.
За статтею 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.
Згідно пунктом 3 Правил складання актів, затверджених   наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002, акти загальної форми складаються (окрім іншого), як у випадку затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства, так і в інших випадках для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
Господарським судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що оскільки відповідачем вагони своєчасно не забиралися на під`їзну колію, на підтвердження затримки вагонів на станції Запоріжжя-Ліве позивачем складено акти загальної форми ГУ-23, копії яких наявні в матеріалах справи: № 865 від 09.02.2022 - № 882 від 10.02.2022, № 869 від 10.02.2022 - № 874 від 10.02.2022, № 885 від 11.02.2022 - № 898 від 12.02.2022, № 892 від 11.02.2022 - № 894 від 11.02.2022, № 927 від 14.02.2022 - № 943 від 15.02.2022, № 918 від 13.02.2022 - № 919 від 13.02.2022,  № 939 від 14.02.2022 - № 960 від 14.02.2022, № 945 від 15.02.2022 -  № 951 від 15.02.2022, № 961 від 16.02.2022 - № 962 від 16.02.2022, № 963 від 16.02.2022 - № 978 від 16.02.2022, № 993 від 17.02.2022 - № 1001 від 17.02.2022, № 1003 від 17.02.2022 - № 1011 від 18.02.2022, № 1015 від 18.02.2022 - № 1023 від 19.02.2022, № 1017 від 18.02.2022 - № 1018 від 19.02.2022, № 1027 від 19.02.2022 - № 1029 від 19.02.2022, № 1028 від 19.02.2022 - № 1036 від 19.02.2022, № 1046 від 20.02.2022 - № 1049 від 20.02.2022, № 1056 від 21.02.2022 - № 1059 від 22.02.2022, № 1061 від 22.02.2022 - № 1064 - від 22.02.2022, № 1073 від 23.02.2022 - № 1080 від 23.02.2022, № 1078 від 23.02.2022 - № 1082 від 23.02.2022, № 1097 від 25.02.2022 - № 1166 від 01.03.2022, № 1109 від 25.02.2022 - № 1113 від 26.02.2022, № 1112 від 26.02.2022 - № 1118 від 26.02.2022, № 1124 від 26.02.2022 - № 1176 від 02.03.2022, № 1128 від 27.02.2022 - № 1161 від 28.02.2022, № 1133 від 27.02.2022 - № 1165 від 01.03.2022, № 1134 від 27.02.2022 - № 1135 від 27.02.2022, № 1137 від 27.02.2022 - № 1139 від 27.02.2022, № 1142 від 27.02.2022 - № 1147 від 28.02.2022, № 1145 від 28.02.2022 - № 1149 від 28.02.2022, № 1150 від 28.02.2022 - № 1162 від 01.03.2022, № 1154 від 28.02.2022 - № 1179 від 02.03.2022,  № 1155 від 28.02.2022 - № 1175 від 02.03.2022, № 1158 від 28.02.2022 - № 1167 від 01.03.2022, № 1159 від 28.02.2022 - № 1178 від 02.03.2022, № 1163 від 01.03.2022 - № 1181 від 02.03.2022, № 1168 від 01.03.2022 - № 1169 від 01.03.2022, № 1170 від 01.03.2022 - № 1188 від 02.03.2022, № 1173 від 01.03.2022 - № 1180 від 02.03.2022, № 1174 від 01.03.2022 - № 1193 від 02.03.2022, № 1177 від 03.03.2022 - № 1190 від 02.03.2022, № 1253 від 20.03.2022 - № 1255 від 21.03.2022, № 1256 від 23.03.2022 - № 1260 від 26.03.2022,  № 1192 від 02.03.2022 - № 1213 від 05.03.2022, № 1182 від 02.03.2022 - № 1191 від 02.03.2022, № 1194 від 02.03.2022 - № 1219 від 06.03.2022, № 1258 від 24.03.2022 - № 1259 від 24.03.2022,  № 1265 від 31.03.2022 - № 1267 від 31.03.2022, № 1270 від 01.04.2022 - № 1271 від 01.04.2022, № 1195 від 02.03.2022 - № 1199 від 03.03.2022,   №1273 від 02.04.2022 - № 1276 від 02.04.2022, № 1197 від 02.03.2022 - № 1198 від 03.03.2022, № 1200 від 02.03.2022 - № 1228 від 10.03.2022, № 1201 від 03.03.2022 - № 1232 від 11.03.2022, № 1206 від 03.03.2022 - № 1208 від 04.03.2022, № 1207 від 03.03.2022 - № 1211 від 04.03.2022, № 1212 від 05.03.2022 - № 1217 від 06.03.2022,  № 1214 від 03.03.2022 - № 1221 від 07.03.2022,  № 1215 від 05.03.2022 - № 1216 від 05.03.2022, № 1222 від 08.03.2022 - № 1231 від 11.03.2022,  № 1223 від 08.03.2022 - № 1226 від 09.03.2022, № 1224 від 09.03.2022 - № 1227 від 09.03.2022, № 1277 від 02.04.2022 - № 1281 від 03.04.2022, № 1283 від 04.04.2022 - № 1284 від 04.04.2022, № 1233 від 11.03.2022 - № 1236 від 12.03.2022, № 1239 від 13.03.2022 - № 1240 від 14.03.2022, № 1249 від 16.03.2022 - № 1250 від 16.03.2022.
В актах зазначено початок та закінчення затримки вагонів (дата та час в годинах та хвилинах). Акти підписано представниками сторін.
В подальшому, за час затримки вагонів на коліях станції, на під`їзних коліях станцією призначення на підставі      складених актів загальної форми ГУ-23, пам`яток про подавання та забирання вагонів була нарахована плата за користування вагонами   в розмірі 34310424,48 грн. по складених відомостях плати за користування вагонами форми ГУ-46: №№ 01049167, 02049168, 02049169,02049173, 02049174, 02049176, 02049177, 02049178, 02049180, 04049183, 04049184,04049185, 04049186, 04049187, 04049188, 05049189, 05049192, 05049193, 05049194, 05049195, 05049196, 06049197, 06049198, 06049199, 06049200, 06049201, 06049203,07049204, 07049205, 07049206, 07049207, 07049208, 08049209, 08049210, 08049211,08049212, 08049215, 08049216, 08049217, 08049218, 09049222, 09049223, 09049224,09049225, 09049226, 09049227, 09049229, 09049230, 10049232, 11049233, 11049234,11049235, 11049236, 11049240, 12049249, 12049250, 12049251, 14049262, 10049269.
Розрахунок плати за користування вагонами здійснений позивачем правильно, відповідно до вимог чинного законодавства.
За цих обставин, з урахуванням наведених правових положень, колегія суддів вважає, що позивачем правомірно нараховано відповідачу плату за користування вагонами у розмірі 34310424,48 грн, що є підставою для задоволення позовних вимог.
Згідно з ч.2   ст. 614 Цивільного кодексу України   відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Порядок нарахування плати за користування вагонами визначений в Правилах користування вагонами і контейнерами, де зазначено:
- п.12: "Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника. Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година.";
- п.6: "Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника."
Тобто, вагони, які затримані по наказах на станціях підходу та призначення з вини вантажовласника - знаходяться у користуванні вантажовласника. У такому разі, плата за користування вагонами обчислюється за загальний час (з часу передачі наказу на затримку вагонів до часу закінчення затримки на підході до станції призначення, згідно наказу) + (час від початку затримки до часу закінчення затримки на коліях станції призначення).
Плата за користування вагонами розраховується на підставі вимог ст.ст.119, 125 Статуту залізниць України, п.п.3, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 12 Правил користування вагонами, затверджених   наказом Мінтрансу України №113 від 25.02.1999   та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за №165/3458, Розділу V Тарифного керівництва №1, затвердженого      наказом Мінтрансу №317 від 26.03.2009.
Відповідачем наявними матеріалами справи не доведена відсутність вини у спричиненні скупчення вагонів на станції призначення.
Отже, вимоги позивача про стягнення плати за користування вагонами є правомірними та правильно задоволені судом першої інстанції.
Доводи скаржника щодо відсутності його вини колегія суддів відхиляє, як безпідставні та необґрунтовані, з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
У контексті приписів ст.617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Згідно зі ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч.1).
Форс-мажорними обставинами   (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2).
Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.
Такі висновки присутні у постановах Верховного Суду від 16.07.2019 у справі №917/1053/18, від 09.11.2021 у справі №913/20/21, від 30.05.2022  у справі №922/2475/21, від 14.06.2022  у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №904/3886/21, належним підтвердженням існування   форс-мажорних обставин   (доказом існування обставин непереборної сили, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання умов договору) є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати.
Отже, виходячи з наведених норм законодавства, підтвердженням існування   форс-мажорних обставин   є відповідний сертифікат Торгово-промислової палати України чи уповноваженої нею регіональної торгово-промислової палати.
Колегія суддів зазначає, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1, на який міститься посилання в апеляційній скарзі, не є сертифікатом про форс-мажорні обставини у контексті викладених вище положень законодавства.
Як вбачається з матеріалів справи,   Відповідачем не наданий сертифікат, виданий Торгово-промисловою палатою України чи уповноваженими регіональними торгово-промисловими палатами, що засвідчують наявність форс-мажорних обставин, які впливають на виконань зобов`язань   за   договором (відсутність підстав для сплати залізниці належних платежів).
Відтак, твердження Відповідача про звільнення від сплати належних залізниці платежів з причин настання форс-мажорних обставин, а саме з початком військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, є необґрунтованим.
Як вже зазначалось вище, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць (ст. 129 Статуту залізниць України).
Так, як слідує з актів загальної форми ГУ-23 на підставі котрих була нарахована плата   за   користування вагонами, збір   за зберігання вантажу,   та збір   за   охорону   вантажу,   вагони на адресу Відповідача надходили з 10.02.2022, й перебування їх на коліях станції, на під`їзній колії, а саме за період перебування вагонів на коліях станції (під`їзна колія) нараховані платежі, в більшості до початку військової агресії Російської федерації проти України та введенням військового стану, тобто 24.02.2022. Наслідком є безпідставне посилання відповідача на форс-мажорні обставини.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на зупинення виробництва, виведення персоналу в простій, зупинення вантажно-розвантажувальних комплексів та механізмів, локомотивів, систем служб сигналізації та блокування, які забезпечували рух, навантаження та розвантаження залізничних вагонів з 24.02.2022 колегія суддів також до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються актами загальної форми ГУ-23, з яких вбачається що здійснення передавальних операцій, а саме приймання вагонів зі станції Запоріжжя ПАТ «Запоріжсталь»   здійснювалось повсякденно, а тому відсутні підстави для врахування часу комендантської години при нарахуванні плати за користуванням вагонами.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для перерахунку плати за користування вагонами з врахуванням комендантської години та без засвідчення цієї обставини актами загальної форми ф.ГУ-23 є безпідставними та недоведеними.
Аналогічна правова позиція щодо правомірності нарахування спірної суми під час дії комендантської години викладена судом касаційної інстанції у постанові Верховного Суду від 19.04.2023 у справі № 904/2019/22.
Зокрема, в своїй постанові Верховний Суд зазначає:
"5.18. Отже, відповідач не довів, а суди не встановили наявність обставин, що є підставою для звільнення відповідача від плати за користування вагонами.
5.19. Доводи скаржника стосовно здійснення вказаного нарахування за користування вагонами без урахування вимог телеграмного розпорядження від 05.04.2022 №ЦМ-13/693 та про необхідність зменшення нарахованої залізницею плати за користування вагонами за час затримки вагонів в період дії комендантської години обґрунтовано відхилені судом апеляційної інстанції з огляду на наступне.
5.20. Рішенням правління АТ "Укрзалізниця" від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т) затверджено Перелік виняткових умов, які є підставою для звільнення замовників послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів, від обов`язку вносити плату за користування вантажними вагонами і контейнерами та зборів/плат АТ "Укрзалізниця" під час воєнного стану в Україні.
5.21. До підрозділів Укрзалізниці зміст рішення правління було доведено телеграфним розпорядженням № ЦМ-13/693 від 05.04.2022.
5.22. Зі змісту згаданих документів вбачається, що у разі виникнення затримок навантажених вагонів та контейнерів незалежно від їх власності, порожніх власних вагонів (контейнерів) або орендованих вагонів на своїх осях, під час перевезення на станціях відправлення, на підходах до станції призначення, в тому числі у "кинутих" поїздах чи затримок на станціях в очікуванні подачі вагонів (контейнерів) на під`їзні колії, до часу користування вагоном (контейнером) не включається час затримки вагону (контейнеру), що виник, зокрема у випадку: запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення. В такому разі до часу користування вагоном не включається час дії комендантської години за місцезнаходженням станції; проведення бойових дій або тимчасової окупації збройними формуваннями російської федерації території, на якій розташована станція відправлення та/або станція призначення та/або будь-яка станція на шляху прямування.
Вказані вище обставини засвідчуються актом загальної форми ГУ-23, який складається згідно з Додатком 6 до Правил користування вагонами.
Акти загальної форми ГУ-23, складені у випадку затримки вагонів з вказаних вище підстав, мають містити конкретний опис обставин, що стали підставою для затримки вагонів та складання актів. Саме акт загальної форми ГУ-23 є підставою не враховувати в час користування вагоном час існування обставин, зазначених вище.
5.23. Проте, як вірно встановив апеляційний суд та не заперечується сторонами акти загальної форми із зазначенням цих обставин не складались, а складений позивачем акт загальної форми ГУ-23 не містить жодних заперечень відповідача з проводу неможливості забирання вагонів саме у зв`язку із запровадженням комендантської години.
5.24. Правове регулювання впровадження комендантської години здійснюється на підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015 №389-VIII, Постанови Кабінету Міністрів України від 08.07.2020 №573 "Питання запровадження та здійснення деяких заходів правового режиму воєнного стану", Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 №1455 "Про затвердження порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженні свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан".
Під час комендантської години запроваджуються певні заборони та обмеження, зокрема, перебування на вулицях та в інших громадських місцях осіб без виданих перепусток, пересування на транспортних засобах тощо.
5.25. Проте, відповідач не довів, а суди не встановили, що (1) під час дії комендантської години виробничі підрозділи і позивача, і відповідача не працюють у нічну зміну (під час комендантської години), як і до початку повномасштабної воєнної агресії російської федерації, і який вплив на виробничий процес сторін має комендантська година, якщо це не пов`язано з перебуванням працівників підприємства на вулицях і в громадських місцях; (2) у спірний період робота залізничних станцій та під`їзних колій відповідача, що примикають до цих станцій, припинялась на період дії комендантської години; (3) направлення на адресу позивача будь-яких повідомлень про те, що ПрАТ "ПівнГЗК" не здійснює свою роботу в нічний час (під час комендантської години), що в свою чергу унеможливлювало своєчасне забирання вагонів; (4) направлення позивачу пропозицій щодо внесення змін до договору в частині подавання/забирання вагонів в нічний час (під час комендантської години).
Отже суди, оцінивши всі обставини незабирання вагонів відповідачем на власні під`їзні колії у їх сукупності, дійшли вірного висновку, що відповідач не довів, що такі обставини мали місця з причин, які від нього, як від вантажовласника, не залежать, що презюмує його вину. Іншій підхід (звільнення від плати за користування вагонами, яка є зобов`язанням, а не санкцією) завдав би збитки позивачу, від дій якого не залежали ані строк, ані причини затримки вагонів.
5.26. Також Суд враховує, що рішення правління АТ "Українська залізниця" від 02.04.2022 (протокол № Ц-54/42 Ком.т) є локальним (внутрішнім) нормативним актом залізниці, який не вносить змін/доповнень до Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів та укладеного сторонами договору, а тому за відсутності складених залізницею актів про засвідчення відповідних обставин, а саме запровадження комендантської години на території, на якій розташована станція відправлення/призначення, відсутні підстави не враховувати в час користування вагоном час комендантської години.
5.27. Доводи скаржника щодо неправильного застосування апеляційним судом норм Правил користування вагонами і контейнерами в частині визначення часу користування вагонами за час затримки вагонів з вини вантажовласника з урахуванням приписів телеграмного розпорядження АТ "Українська залізниця", виданого на підставі рішення правління AT "Українська залізниця" від 02.04.2022 (протокол №Ц-54/42 Ком.т), не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду цієї справи.".
Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивач виконав необхідні процедури та склав відповідні документи, щоб підтвердити зазначені обставини відповідно до чинного законодавства. У той же час, відповідач не представив достатні та допустимі докази про своєчасне забирання вантажу з колії станції призначення.
Отже, на підставі матеріалів справи була доведена вина відповідача у затримці вагонів, що становить підставу для нарахування та стягнення з нього плати за користування вагонами.
Враховуючи наведені обставини, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що відповідач не зміг спростувати докази, представлені позивачем, і не підтвердив наявність обставин, які могли б слугувати підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до положень статті 121 Статуту залізниць України та пункту 16 Правил користування вагонами і контейнерами, вантажовласник звільняється від плати за користування вагонами і контейнерами. Однак, в даному випадку не було достатніх підстав для звільнення відповідача від нарахованої плати за користування вагонами.   
Таким чином, враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційного господарського суду доходить висновку, що рішення ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права України, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За викладених обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що  розглядаючи справу, суд першої інстанції дав оцінку наявним у справі доказам за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, правильно застосував норми матеріального і процесуального права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, -                                                                 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” на рішення  Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 у справі № 908/1464/22 - залишити без задоволення.
Рішення  Господарського суду Запорізької області від 24.01.2023 у справі № 908/1464/22 – залишити без змін.
Судові витрати Публічного акціонерного товариства “Запорізький металургійний комбінат “Запоріжсталь” за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено та підписано 05.07.2023.

Головуючий суддя                                                                                           О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                              О.В. Березкіна

Суддя                                                                                                                         С.Г. Антонік