ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/10750/21  Номер провадження 22-ц/814/3082/23	Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі: Бродській В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», треті особи: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису від 17.05.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. зареєстрований в реєстрі за № 1423, таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу.
На обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що вище зазначений виконавчий напис нотаріуса вчинений з грубим порушенням вимог чинного законодавства у зв`язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) про визнання виконавчого напису від 17.05.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. зареєстрований в реєстрі за № 1423, таким, що не підлягає виконанню, задоволено.
Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.05.2019 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 1423 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на користь   ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4900 грн.
З даним рішенням суду не погодилося Акціонерне товариства комерційний банк «ПриватБанк», в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником адвокатом Істамовою І.В., в якій прохає рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2022 року в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу в розмірі 4900 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу в повному обсязі. 
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що розмір витрат на оплату правової допомоги є неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), обсягом наданих адвокатом послуг. 
Вважає, що зважаючи на те, що в даній справі потрібні були лише дві дії - подання типової позовної заяви та клопотання про забезпечення позову, розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути зменшеним.
Крім того, посилається на те, що позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, із зазначенням обсягу наданої юридичної допомоги та їх вартості, з яких можливо б було встановити обсяг виконаних адвокатом послуг та їх вартість, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги.
Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі. На момент розгляду справи сторони по справі та інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується лише в частині стягненні витрат на професійну правничу допомогу, в іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи вимоги позивача щодо витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в цій частині, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 1 ст.15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч. 4 ст.137ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо) Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
За приписами ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що інтереси ОСОБА_1 в суді представляла адвокат Гайтота І.М. на підставі договору про надання правової допомоги б/н від 15.06.2021 року (а.с.118).
За приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. 
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз змісту договору про надання правової допомоги від 15.06.2021 року дозволяє дійти висновку, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі складає 350,00 грн за 1 годину роботи адвоката при підготовці процесуальних документів, консультацій, опрацювання законодавчої бази та інше; за підготовку адвокатських запитів - 500,00 грн за один адвокатський запит; та у розмірі 700,00 грн за кожне судове засідання.
На підтвердження розміру судових витрат на надання правової допомоги в розмірі 4900,00 грн представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги, копію акту приймання-передачі юридичних послуг від 07.10.2022 року і квитанцію про сплату адвокату Гайтоті Ірині Миколаївні 4900,00 грн.
При цьому, із акту приймання-передачі юридичних послуг від 07.10.2022 року вбачається, що адвокатом Гайтотою І.М. було надано ОСОБА_1 наступні юридичні послуги: правова консультація, формування правової позиції - 2 години - 700 грн; вивчення законодавчої та нормативно-правової бази з даного питання, підготовка позовної заяви, клопотання - 12 годин - 4200,00 грн. (а.с.117).
Крім того, домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
Отже, матеріалами справи чітко підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції в розмірі 4900 грн, про стягнення яких і було заявлено позивачем.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи АТ КБ «ПриватБанк» про те, що позивачем не надано детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, із зазначенням обсягу наданої юридичної допомоги та їх вартості і т.д., що повністю спростовуються матеріалами справи.
Не заслуговують на увагу і доводи щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу зі складністю справи.
Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.
Крім цього, зазначене також узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» - залишити без задоволення.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови виготовлено 11 травня 2023 року.

Головуючий суддя : ____________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ О.Ю. Кузнєцова __________________С.А. Гальонкін