У Х В А Л А
30 червня 2023 року
м. Київ
справа № 638/2880/22
провадження № 61-8838ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В.,
розглянув касаційну скаргу Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного суду від 10 травня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст позовних вимог
У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначив, що 12 червня 2018 року ОСОБА_2 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 . 
У 2003 році вона виїхала на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина (далі - ФРН) та прийнята на консульський облік у Посольстві України у ФРН
ОСОБА_2 , перебуваючи за межами України, періодично підтримувала зв`язок з позивачем телефонним засобом зв`язку. Приблизно у травні 2021 року позивачу не вдалося зв`язатися з ОСОБА_2 . Численні спроби встановити контакт не дали результату, оскільки вона не брала слухавку, на цьому зв`язок з нею був втрачений. Згодом, зважаючи на похилий вік ОСОБА_2 , у позивача з`явилися сумніви, чи взагалі жива вона. Однак, ані даних, які б підтверджували вказану інформацію, ані точної дати смерті, позивачу відомо не було. 
11 листопада 2021 року Міністерство закордонних справ України у відповідь на заяву позивача підтвердило інформацію про смерть ОСОБА_2 у місті Кельн, ФРН та надали засвідчене апостилем свідоцтво про смерть. 
Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_2 . 
21 грудня 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням шестимісячного строку для прийняття спадщини.
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року у позові відмовлено.
Відмовивши в позові, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки на час розгляду справи позивач надав доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами.
Постановою Харківського апеляційного суду від 10 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Дзержинського  районного суду м. Харкова від 13 лютого 2023 року скасовано, позов задоволено. 
Визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 два місяці.
Задовольняючи позов, суд апеляційної інстанції виходячи з наведених обставин місця відкриття спадщини за кордоном, відсутність офіційного підтвердження свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , яка не була родичкою позивача, що свідчить про відсутність презумпції поінформованості позивача про її смерть, та з якою він спілкувався нерегулярно. Вказані обставини до отримання офіційної інформації про смерть не надавали позивачу, обґрунтованих підстав вважати, що  ОСОБА_2 дійсно померла, що перешкоджало йому протягом 6-ти місяців після відкриття спадщини звернутися з відповідною заявою про прийняття спадщини. 
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу та підстави оскарження 
У червні 2023 року Харківська міська рада звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного суду від 10 травня 2023 року.
Касаційна скарга обґрунтована тим, що апеляційний суд безпідставно визначив ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки позивач не надав суду доказів, що причини пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами.
Суд апеляційної інстанції не застосував правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, провадження № 61-14038св20 , від 12 грудня 2022 року у справі № 522/10729/18, провадження № 61-18612св21, від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц, провадження № 61-19401св18 , від 10 вересня 2021 року у справі № 179/2076/19, провадження № 61-18871св20 , від 21 жовтня 2022 року у справі № 752/4584/20, провадження № 61-1830св21 , від 24 вересня 2020 року у справі № 310/2327/18, провадження № 61-5173св19 ,  від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19, провадження № 61-15447св21 , від 27 червня 2022 року у справі № 202/1188/19, провадження № 61-11828св21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 522/17925/16, провадження №61-1122св22.
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку).
Фактичні обставини справи, встановлені судами
12 червня 2018 року ОСОБА_2 , що мешкала за адресою: АДРЕСА_1 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Ю. М. № 370, згідно з яким на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй належало, і на що вона законом мала право заповіла, ОСОБА_1 .
Міністерство закордонних справ України листом від 11 листопада 2021 року № 71/ВАВ/19-571/1-1720-21 на запит позивача надіслало свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , з якого вбачається, що  ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Кельн, ФРН.
Згідно з витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 21 грудня 2021 року № 67892851 приватний нотаріус Рибкіна О. М. зареєструвала спадкову справа № 68894905 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, розглядаючи касаційну скаргу, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до загальних положень про спадкування, викладених у статтях 1220, 1222, 1270 ЦК України, право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, початком перебігу якого є час її відкриття.
Згідно з частиною першою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк на прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо:                  1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку, з огляду на обставини кожної справи.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Верховний Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.
Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17, провадження № 61-48230св18, від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19, провадження № 61-14663св20, від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18, провадження № 61-13558св19.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Згідно з частиною першою статті 1270 ЦК України для позивача, як спадкоємця майна та майнових прав  ОСОБА_2 , шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини визначався періодом з 07 листопада 2020 року до 07 травня 2021 року.
Позивач обґрунтовує позов тим, шо спадкодавець та спадкоємець не були родичами та спілкування їх було не регулярним.  У 2003 році ОСОБА_2 виїхала на постійне місце проживання до ФРН та прийнята на консульський облік у Посольстві України у ФРН. 
Про смерть ОСОБА_2 позивач дізнався з листа Міністерства закордонних справ України від 11 листопада 2021 року № 71/ВАВ/19-571/1-1720-21, що підтвердило смерть ОСОБА_2 та надали належним чином завірене свідоцтво про смерть, що не давало підстав звернутися раніше із заяваю про прийняття спадщини.
12 червня 2018 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Мохонько Ю. М. № 370, згідно з яким на випадок її смерті  заповіла всі своє майно ОСОБА_1 .
Суд апеляційної інстанції із урахуванням зазначених норм матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач довів наявність перешкод, які впливали на своєчасність подання заяви до нотаріальної контори щодо прийняття спадщини за заповітом.
Наведені позивачем причини є об`єктивними, що відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Щодо визначення подібності правовідносин, то Верховний Суд враховує правовий висновок, викладений в мотивувальних частинах постанов Великої Палати Верховного Суду у справах від 12 жовтня 2021 року № 233/2021/19, провадження  № 14-166цс20, від 08 лютого 2022 року, провадження                              № 14-197цс21, згідно з якими на предмет подібності необхідно оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, тоді подібність необхідно також визначати за суб`єктним й об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.
Як на підставу касаційного оскарження  Харківська міська рада посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував правових висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, провадження № 61-14038св20, від 12 грудня 2022 року у справі № 522/10729/18, провадження № 61-18612св21, від 13 грудня 2018 року у справі № 459/295/16-ц, провадження № 61-19401св18, від 10 вересня 2021 року у справі № 179/2076/19, провадження № 61-18871св20, від 21 жовтня 2022 року у справі № 752/4584/20, провадження № 61-1830св21, від 24 вересня 2020 року у справі № 310/2327/18, провадження № 61-5173св19,  від 17 грудня 2021 року у справі № 369/6254/19, провадження № 61-15447св21, від 27 червня 2022 року у справі № 202/1188/19, провадження № 61-11828св21, від 26 жовтня 2022 року у справі № 522/17925/16, провадження №61-1122св22.
Верховний Суд не бере до уваги зазначені Харківською міською радою правові висновки, викладе в постановах Верховного Суду, оскільки ці висновки сформульовані за інших фактичних обставин, зокрема спірні правовідносини стосуються спадкування за законом. Крім того, у вказаних постановах між спадкодавцями та позивачами встановлені родинні зв`язки, спадкодавець проживав в Україні. 
У справі, що переглядається, спадкоємець не є родичом спадкодавця, спадкування за заповітом і спадщина відкрилась в ФРН. Тому  ці висновки не є застосовними у справі, що переглядається.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).
З огляду на викладене підстава касаційного оскарження, зазначена Харківською міською радою в касаційній скарзі, не підтвердилася.
Доводи та аргументи, наведені Харківською міською радою у касаційній скарзі, не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваного судового рішення, тому правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування, касаційна скарга є необґрунтованою.
Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Харківської міської ради на постанову Харківського апеляційного суду від 10 травня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                     А. С. Олійник
         О. В. Ступак
В. В. Яремко