Справа № 446/86/19                                Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І. 
Провадження № 22-ц/811/53/23                Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       11 квітня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
                суддів - Бойко С.М., Копняк С.М. 
                секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 серпня 2019 року в складі судді Костюк У.І. у справі за позовом ОСОБА_2 до Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, третя особа Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування, - 
встановив:
У січні 2019 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, з участю третьої особи Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора, з врахуванням заяви від 17.07.2019 про зміну підстави позову, просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинкуз господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Вимоги обгрунтовувала тим, що її прабабця ОСОБА_3 була власником 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер за життя власної матері, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 відкрилась спадщина на спадкове майно. Внук ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , був зареєстрований за місцем знаходження спадкового майна, проте спадщини не прийняв. Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 – батька позивачки, відкрилась спадщина на спадкове майно. Єдиним спадкоємцем померлого ОСОБА_4 за законом є позивачка ОСОБА_2 . Зазначає, що через раптову смерть, спадковдавець не встиг виготовити свідоцтва про право власності на будинок, відповідно вона, як спадкоємець, не може набути право власності на це майно в порядку спадкуання за законом через нотаріальну контору. Просила позов задовольнити.
Оскаржуваним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 серпня 2019 року позов ОСОБА_2 до Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, третьої особи Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори про визнання права власності в порядку спадкування задоволено. 
Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . 
Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , яка не була учасником справи, однак вважає, що таким порушуються її права та інтереси, при цьому суд допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме не залучив до участі у справі спадкоємця ОСОБА_4 за заповітом., чим порушив норми процесуального права та неправильно застосував норми матеріального права.
В апеляційній скарзі покликається на те, що 25 грудня 2015 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким частину житлового будинку АДРЕСА_1 Кам`янка-Бузького району Львівської області заповів ОСОБА_1 . 
Даний будинок належав ОСОБА_4 згідно договору дарування, укладеного 12 березня 1982 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
Псля смерті ОСОБА_4 24.10.2017, спадкоємець ОСОБА_1 05.04.2018 звернулась до приватного нотаріуса Робак Л.А. із заявою про прийняття спадщини. В подальшому, звернувшись з метою завершення оформлення спадщини та отримання свідоцтва про прийняття спадщини, отримала постанову про відмову у вичненні нотаріальної дії з тих підстав, що будинок належить іншій особі за судовим рішенням. 
Просить скасувати рішення Кам`янка-Бузького районного суду від 15 серпня 2019 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву не перешкоджає перегляду судового рішення. 
Учасники справи апелянт ОСОБА_5 , позивач ОСОБА_2 та представник відповідача Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, не повідомили суд про причину неявки.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду заяви по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав. 
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого ОСОБА_4 , але оформити своє право на будинок не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів, а тому порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню.
Судом встановлені такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , повторно виданого Кам`янка-Бузьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області 12.04.2018, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
У день смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно.
Позивачка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є донькою померлого ОСОБА_4 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . Зміна прізвище на з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 , виданим Новояричівською селищною радою Кам`янка-Бузького району 23.02.2008.
На день смерті ОСОБА_4 належала 1/2 частина житлового будинку з господарськими спорудами за адресою по АДРЕСА_1 . 
Відповідно до довідки №280 від 07.05.2019, виданої виконавчим комітетом Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, згідно даних погосподарської книги Старояричівської сільської ради за 1991-1995 роки №4 с. Старий Яричів Кам`янка-Бузького району Львівської області рахувалося господарство ОСОБА_4 . Особ.рах.№161, ст.-40.41. В даному господарстві станом на 15.04.1991 проживав та був зареєстрований голова домогосподарства ОСОБА_4 1964 р.н. (а.с. 51).
В свою чергу, згідно із довідкою №3241 від 10.04.2018, виданої КП ЛОР «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 зареєстроване за ОСОБА_8 , на підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду від 08.06.2007 року, на іншу 1/2 частину будинку право власності не видавалось (а.с. 22). 
Із змісту відповіді №69/01-16 від 29.01.2019 приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А., на усне звернення ОСОБА_2 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 не може бути заведена у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно (а.с. 59).
Також, із відповіді №76/01-16 від 04.02.2019 приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Робак Л.А., на усне звернення ОСОБА_2 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , не може бути заведена у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. 
Із наданої відповіді державного нотаріуса Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори №488/01-16 від 26.03.2019 спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , не заводилась. 
Звертаючись з позовною заявою ОСОБА_2 просила визнати за нею право власності на 1/2 частину будинковолодіння в порядку спадкування за законом, оскільки правовстановлюючі документи відсутні, а тому вона не може набути право власності на це майно в порядку спадкуання за законом через нотаріальну контору. 
Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти.
При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб, позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом.
Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Із долученої до апеляційної скарги копії Договору дарування житлового будинку, укладеного 12 березня 1982 року вбачається, що гр. ОСОБА_3 подарувала, а гр. ОСОБА_4 прийняв у дар житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , жила площа становить 25 кв.м. Цей будинок належав дарувальнику на підставі запису в погосподарській книзі за №87. 
Відповідно до записів погосподарської книги за 1991-1995 ОСОБА_4 був головою двору, двір рахується робітничий. 
Порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР був встановлений інструкцією, яка була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року.
Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP від 31.01.1966 року, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).
Згідно з пунктами 4, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
За наведених обставин, ОСОБА_4 вважав себе власником спірного домоволодіння, як голова двору згідно діючого на той час законодавства.
25 грудня 2015 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким частину житлового будинку АДРЕСА_1 Кам`янка-Бузького району Львівської області заповів ОСОБА_1 . 
Разом з тим, документи, які б посвідчували право власності ОСОБА_4 , станом на час складання заповіту, останній у встановленому законом порядку не оформляв, що свідчить про їх відсутність, відтак це позбавляло спадкоємців оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку.
05 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до Приватного нотаріуса Робак Л.А. із заявою про прийняття спадщини. 
Постановою приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А. від 26 грудня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 з тих підстав, що на майно, яке належало померлому ОСОБА_4 , згідно рішення Кам`янка-Бузького суду належить іншій особі. 
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).
Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.
Частинами першою та третьою статті 1268, частиною першою статті 1269, частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин, поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений частиною першою статті 1270 ЦК України строк.
Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 не проживала та не була зареєстрована за однією адресою зі своїм батьком ОСОБА_4 по АДРЕСА_1 , докази, які б свідчили про звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в межах шестимісячного строку ОСОБА_2 суду не надала, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії з цього приводу, в матеріалах справи відсутня, при цьому просила визнати право власності на майно в порядку спадкування за законом.
Згідно з усталеною судовою практикою у такій категорії спорів (визнання права власності в порядку спадкування), при відсутності інших спадкоємців за заповітом чи за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Натомість, наявність інших спадкоємців за законом чи заповітом є обов`язковою підставою для надання їм статусу відповідача у спірних правовідносинах та можливості відповідати за пред`явленими вимогами. 
Отже, визначення кола спадкоємців при розгляді такої категорії спорів є обов`язковим.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обгрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
За приписами процесуального законодавства позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, до яких пред`явлено матеріально-правову вимогу. 
Тобто, учасники справи - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів, і на яких поширюється законна сила судового рішення. 
У даній справі позивачка, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування, зазначила відповідачем Старояричівську сільську раду Кам`янка-Бузького айону Львівської області та просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначено вище, відповідачами у справі про визнання права власності в порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Натомість, спадкоємець за заповітом ОСОБА_1 , з 2016 року була зареєстрована за місцем реєстрації спадкодавця ОСОБА_4 , крім цього в шестимісячний строк з моменту відкриття спадщини звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала, через наявність судового рішення, яким визнано право власності на спадкове майно за ОСОБА_2 .
Таким чином, у даній справі суд першої інстанції вирішив питання про права ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем за заповітом спадкодавця ОСОБА_4 , без залучення її до участі у справі.
При цьому, суд апеляційної інстанції, у силу своїх процесуальних повноважень, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. 
Вищевказані недоліки не можуть бути усунені при розгляді справи апеляційним судом, у зв`язку з чим оскаржуване рішення необхідно скасувати з одночасним ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову, що свідчить про підставність доводів апеляційної скарги.
Не впливає на зазначені висновки і факт визнання відповідачем Старояричівською сільською радою заявлених позовних вимог, оскільки таке у даному випадку суперечить закону і порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд повинен був вчинити відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України.
Зокрема, вирішення спору за відсутності усіх належних відповідачів є порушенням норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.
Наведене не позбавляє позивачку ОСОБА_2 за відповідних підстав та з врахуванням встановлених обставин, звернутися за захистом свого права, в тому числі у судовому порядку.
Згідно із п 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи (п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України колегія суддів проводить розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд, -
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 15 серпня 2019 року - скасувати.
Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до Старояричівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, третя особа Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою:  АДРЕСА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1208 (одна тисяча двісті вісім) гривень 00 копійок сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 11 квітня 2023 року.

Головуючий:         А.В. Ніткевич 

Судді:                                                                 С.М. Бойко

       С.М. Копняк