Постанова
Іменем України
09 травня 2023 року              
 
м. Київ
 
провадження №22-ц/824/7961/2023
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),
суддів: Желепи О. В., Стрижеуса А. М.,
за участю секретаря Ратушного А.В., 
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 
 
на заочне рішення Богуславського районного суду Київської області
 
від 10 січня 2023 року
 
в складі судді Лебединець Г. С.
 
у цивільній справі №358/902/22 Богуславського районного суду Київської області
 
за позовом ОСОБА_2 
 
до ОСОБА_1 ,
 
третя особа - приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Вашека Сергій Володимирович,
 
про розірвання договору довічного утримання
  
                                                У С Т А Н О В И В: 
 
В жовтні 2022 року ОСОБА_2 , посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує взятих на себе зобов`язань за договором довічного утримання, звернулася до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання, укладений 13.07.2022 між нею та відповідачем та скасувати державну реєстрацію права власності, проведену на підставі вказаного договору.
Заочним рішенням Богуславського районного суду Київської області 10 січня 2023 року позов задоволено у повному обсязі.
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 27 лютого 2023 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
 
Як на підставу скасування рішення суду посилалася на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи, не отримувала позовної заяви, у зв`язку з чим не мала можливості подати відзив на позовну заяву та докази на спростування доводів позивача.
 
Крім того, в обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначила, що вона добросовісно виконувала свої зобов`язання за договором довічного утримання, тоді як позивачка вчиняла певні дії, які зумовили неможливим спільне проживання з останньою. Додала, що у зв'язку з цим 14 вересня 2022 року вона пішла від ОСОБА_2 проживати до свого будинку.
 
Також посилалася на те, що суд першої інстанції належним чином не розглянув її заяву про перегляд заочного рішення, а саме в судовому засіданні 27.02.2023 не зачитав заяву, не заслухав її, як відповідача у справі, та не взяв до уваги докази, долучені до заяви про перегляд заочного рішення; не допитав свідків, які з`явилися в судове засідання.
 
За наведених обставин просила скасувати заочне рішення Богуславського районного суду Київської області 10 січня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову у повному обсязі.
 
Відповідачка в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених в ній. Пояснила суду, що позивачка має нестерпний характер та у зв'язку з цим вона перестала надавати останній допомогу за договором довічного утримання і 14.09.2022 переїхала проживати до себе додому. Після 14.09.2022 не надавала позивачці матеріального або будь-якого іншого утримання, визначеного оспорюваним договором. За ті два місяці, а саме з дня укладення договору довічного утримання і до 14.09.2022, що вона витрачала кошти на утримання позивачки, докази такого утримання не збереглися. Також пояснила, що вона не сплачувала кошти, необхідні на утримання будинку, в якому проживає позивачка.
 
Позивачка та третя особа, належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.
 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та третьої особи.
 
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення відповідачки, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, та вимог, що заявлялися в суді першої інстанції, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 13 липня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Вашекою С. В., зареєстровано в реєстрі №484 (далі - Договір).
За умовами вищевказаного Договору ОСОБА_2 передала у власність                   ОСОБА_1 належні їй на праві власності 55/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 . В свою чергу ОСОБА_1 зобов`язалася довічно повністю утримувати ОСОБА_2 , забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, включаючи і медичну. Вартість матеріального забезпечення визначена сторонами за спільною згодою у розмірі 2000,00 грн на місяць (п. 3, п. 4 Договору).
Пунктом 6 Договору визначено, що відчужувач має право вимагати своєчасного та повного надання матеріального забезпечення та догляду від набувача, відповідно до умов цього договору, а також вимагати розірвання договору та повернення переданого ним нерухомого майна у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків за договором.
Згідно пункту 8 Договору, цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а в разі невиконання умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку.
Згідно акту обстеження житлових умов ОСОБА_2 від 24.10.2022, складеного депутатом Богуславської міської ради Ковальовою Н. В., представниками Центру надання соціальних послуг Скалозуб Н. П., Кубарською Н. М. , комісією під час обстеження житлових умов ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що на момент обстеження в будинку не прибрано, на меблях та побутових приладах наявне значне нашарування пилу, холодильник порожній, в будинку відсутні продукти харчування. При опитування сусідів комісією з`ясовано, що за                   ОСОБА_2 ніхто не доглядає.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтвердили факт відсутності будь-якого догляду за ОСОБА_2 з боку відповідача ОСОБА_1 .
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 , окрім іншого посилалася на те, що ОСОБА_1  не виконує в повному обсязі зобов`язання, передбачені договором довічного утримання, а саме не надає щомісячного матеріального забезпечення в сумі 2000,00 грн, не забезпечує ліками та медичною допомогою, не купує продукти харчування, одяг, не забезпечує виконання побутових послуг. Також зазначила, що більше двох місяців відповідачка до неї не приходила, жодної допомоги не надавала.
Суд першої інстанції, встановивши вищенаведені обставини, застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а саме положення ст. 526, 651, 755 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачка належним чином не виконує свої зобов'язання за договором довічного утримання, у зв`язку чим правильно задовольнив позовні вимоги про розірвання такого договору.
 
Апеляційна скарга не містить доводів щодо неповного з`ясування судом обставин справи та щодо неправильного застосування норм матеріального прав, які регулюють дані правовідносини. Також апеляційна скарга не містить доводів незгоди із здійсненою судом оцінкою доказів, наданих позивачем.
 
Посилання в апеляційній скарзі на те, що перед поданням даного позову позивачка спеціально створила в будинку безлад, відсутність продуктів харчування та ліків, після чого викликала комісію Центру надання соціальних послуг, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі посилання фактично є припущеннями, так як не підтверджені жодними доказами. А згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Колегія суддів також не приймає до уваги доводи скаржника, щодо належного виконання умов Договору довічного утримання, оскільки на підтвердження вказаних обставин відповідачка не подала до суду належних доказів.
 
Так, долучені відповідачкою до заяви про перегляд заочного рішення копії фіскальних чеків за липень та серпень 2022 року щодо придбання ліків та товарів, в тому числі продуктів харчування, в розумінні ст. 77 ЦПК України, не є належними доказами на підтвердження виконання умов договору довічного утримання, оскільки ці чеки не засвідчують, що такі ліки купувалися для ОСОБА_2 за призначенням лікаря.
 
Також не можна вважати належними доказами і долучені відповідачкою до заяви про перегляд заочного рішення довідку №70 від 27.01.2023 КНП "Богуславський центр первинної медико-санітарної допомоги", оскільки в цій довідці не зазначено коли саме ОСОБА_1 зверталася до сімейного лікаря як доглядач позивачки, зокрема до укладення оспорюваного договору чи вже після його укладення.
 
Щодо долученої відповідачкою довідки КНП "Миронівської опорної багатопрофільної лікарні від 06.02.2023, то слід зазначити, що згідно цієї довідки ОСОБА_2 відвідала офтальмолога 11.07.2022, тоді як Договір довічного утримання було укладено 13.07.2022.
 
Більше того, слід враховувати, що як і в заяві про перегляд заочного рішення, так і в апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнала, що вона припинила виконувати умови договору довічного утримання з 14.09.2022.
 
Також слід враховувати, що доказам, які долучені відповідачкою до заяви про перегляд заочного рішення суд першої інстанції в ухвалі від 27.02.2023 надав правову оцінку.
 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає неспроможними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення не взяв до уваги докази, долучені до такої заяви.
 
Посилання ОСОБА_1 на те, що судом першої інстанції належним чином не розглянув її заяву про перегляд заочного рішення, зокрема не зачитав в судовому засіданні та вислухав її, як відповідача, спростовуються матеріалами справи, а саме протоколом судового засідання від 27.02.2023, з якого вбачається, що суд оголосив заяву. Також з проколу судового засідання від 27.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 надавала пояснення по суті заяви (а. с. 76-77). 
 
Матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_1 у порядку, визначеному ст. 249 ЦПК України зверталася до суду з письмовими зауваженнями щодо неповноти або неправильності протоколу судового засідання.
 
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції належним чином не повідомив відповідача про розгляд справи, колегія суддів зазначає наступне.
 
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 21 листопада 2022 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого провадження на 08.12.2022 (а. с. 25).
 
Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 08 грудня 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 10 січня 2023 року, в якому й було ухвалено оскаржуване заочне рішення (а. с. 31).
 
Також з матеріалів справи вбачається, що суд повідомляв ОСОБА_1 про розгляд справи шляхом надсилання копії ухвали про відкриття провадження та судової повістки на 10.02.2023. Судові повідомлення суд надсилав ОСОБА_1 за її зареєстрованим місцем проживання (а. с. 21 на звороті). 
 
Проте, зворотні поштові повідомлення повернулися на адресу суду з відміткою поштового відділення "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а. с. 34-35, 57-58).
 
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому відділенні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
 
Аналіз наведених обставин та положень закону вказує на те, що ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про розгляд справи в суді першої інстанції.
 
Таким чином, колегія суддів вважає, що не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права, щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.
 
Крім того, право відповідача на участь в судовому засіданні, надання пояснень та подання доказів відновлено шляхом перегляду судового рішення в суді апеляційної інстанції.
 
Інших доводів апеляційна скарга не містить.
 
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, суд першої інстанції в межах доводів позову повно та всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і у відповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про задоволення позовних вимог. Рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а  судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України
 
                                                        П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Заочне рішення Богуславського міськрайонного суду Київської області від 10 січня 2023 року - залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складено 09 травня 2023 року.

Головуючий                                                                                                        О. Ф. Мазурик 
 
Судді                                                                                                                     О. В. Желепа
 
                                                                                                                               А. М. Стрижеус