ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року	Львів	Справа № 300/3259/22 пров. № А/857/138/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді          Шавеля Р.М.,
суддів                              Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2022р. в адміністративній справі за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, що здійснює підготовку поліцейських (суддя суду І інстанції: Матуляк Я.П., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 07.11.2022р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

08.08.2022р. (згідно з відбитком календарного штемпеля на поштовому відправленні) позивач Національна академія внутрішніх справ /НАВС/ звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 вартість витрат, пов`язаних із утриманням у навчальному закладі, в розмірі 60828 грн. 99 коп., а також відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати в розмірі 2481 грн. сплаченого судового збору (а.с.2-8, 77).

          Ухвалою суду від 31.08.2022р. поновлено НАВС строк звернення до суду із розглядуваним позовом, відкрито провадження в справі, а також вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами (а.с.86-87).

          Відповідно до ухвали суду 19.09.2022р. відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви НАВС про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, що здійснює підготовку поліцейських (а.с.96-98).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2022р. заявлений позов задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача НАВС витрати, пов`язані із утриманням у закладі вищої освіти, в сумі 60828 грн. 99 коп. (а.с.141-149).

          Не погодившись із рішенням суду, його оскаржила відповідач ОСОБА_2 , яка покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовну заяву і додані до неї документи залишити без розгляду відповідно до ч.4 ст.123 КАС України (а.с.159-162).
В обґрунтування вимог апеляційної скарги покликається на те, що суд провів поверхневий судовий розгляд, проігнорував абсолютну більшість аргументів відповідача та виніс незаконне рішення.
Звернення позивача до суду із розглядуваним позовом має місце із порушенням вимог ч.5 ст.122 КАС України, оскільки відлік цього строку розпочався з моменту звільнення відповідача зі служби в поліції (наказ Головного управління /ГУ/ Національної поліції /НП/ в Івано-Франківській обл. № 419 о/с від 17.12.2019р.).
12.03.2021р. позивачем звернувся із аналогічним позовом до місцевого суду в порядку цивільного судочинства, хоча йому було відомо про належність спору до адміністративної юрисдикції.
Лише в серпні 2022 року позивач НАВС скерував позовну заяву до окружного адміністративного суду, через що пропустив передбачений ч.5 ст.122 КАС України строк звернення до суду.

Інший учасник справи не подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, відповідно до наказу ректора НАВС № 102 о/с від 10.08.2015р. «Про зарахування курсантів на перший курс денної форми навчання за державним замовленням у 2015 році», відповідач ОСОБА_3 зарахована з 17.08.2015р. курсантом першого курсу денної форми навчання для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра за державним замовленням з проходженням табірного збору Прикарпатського факультету (м.Івано-Франківськ) за напрямом підготовки «Правознавство» (а.с.9).
19.08.2015р. між НАВС як виконавцем, комплектуючим підрозділом ГУ МВС України в Івано-Франківській обл. як замовником, та рядовим міліції ОСОБА_3 укладено договір № Пр15-522/662 про підготовку здобувача вищої освіти у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України (Національній академії внутрішніх справ), предметом якого є підготовка за державним замовленням на денній формі навчання здобувача вищої освіти освітнього ступеня бакалавра за спеціальністю «Правознавство».
Згідно з пп.2.3.6. п.2.3 вказаного договору відповідач у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченні навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, зобов`язується відшкодувати фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. 
Пунктом 3 зазначеного договору визначено, що підставами відшкодування фактичних витрат на підготовку є: дострокове розірвання договору про підготовку здобувача вищої освіти у вищому навчальному закладі МВС України у зв`язку з відрахуванням особи з навчального закладу та звільненням з органів внутрішніх справ: за власним бажанням без поважних причин; через неуспішність; за порушення дисципліни; відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ після закінчення навчального закладу; звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни (а.с.10, 105).
Наказом ректора НАВС № 192 о/с від 06.11.2015р. «По особовому складу» відповідача звільнено у запас Збройних Сил із продовженням навчання у НАВС в зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади (установи, організації) (а.с.11).
Згідно наказу НАВС № 202 о/с від 11.11.2015р. «По особовому складу», починаючи з 07.11.2015р., відповідача призначено на посаду курсанта 1-го курсу із присвоєнням спеціального звання рядового поліції (а.с.12).
21.06.2019р. між НАВС як виконавцем, комплектуючим підрозділом ГУ НП в Івано-Франківській обл. як замовником, та рядовим поліції ОСОБА_3 укладено додатковий договір № 1 до договору про підготовку фахівця у Національній академії внутрішніх справ № Пр15-522/662 від 19.08.2015р. (а.с.13, 106).
Відповідно до наказу НАВС № 741 від 05.07.2019р. «Про завершення навчання здобувачів ступеня вищої освіти бакалавра за напрямом підготовки «Правознавство» Прикарпатського факультету (м.Івано-Франківськ)» відповідачу присуджено ступінь вищої освіти бакалавра за напрямом підготовки «Правознавство»; видано документи про вищу освіту згідно з додатком та відраховано з числа здобувачів ступеня вищої освіти бакалавра Прикарпатського факультету (м.Івано-Франківськ) НАВС у зв`язку із завершенням навчання за відповідними освітньо-професійними програмами (п.1 наказу); затверджено розміри фактичних витрат, пов`язаних з утриманням в академії випускників Прикарпатського факультету (м.Івано-Франківськ) в сумі 60828 грн. 99 коп. (п.2 наказу) (а.с.14).
Згідно наказу ГУ НП в Івано-Франківській обл. № 210 о/с від 08.07.2019р. «По особовому складу» лейтенанта поліції ОСОБА_3 , яка прибула для подальшого проходження служби, у зв`язку із закінченням терміну навчання у НАВС, призначено оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Івано-Франківського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській обл. (а.с.16, 132).
09.12.2019р. відповідач звернулась до начальника ГУ НП в Івано-Франківській обл. із рапортом про звільнення зі служби в поліції за власним бажанням з 23.12.2019р. (а.с.18, 134).
Відповідно до наказу ГУ НП в Івано-Франківській обл. № 419 о/с від 17.12.2019р. «По особовому складу» відповідача звільнено зі служби в поліції за пп.7 (за власним бажанням) п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію», з 23.12.2019р. (а.с.17, 133).
Листом № 4365/108/12-2019 від 27.12.2019р. ГУ НП в Івано-Франківській обл. повідомило позивача НАВС про звільнення поліцейської ОСОБА_3 , яка в 2019 році закінчила Прикарпатський факультет (м.Івано-Франківськ) НАВС (а.с.15).

Отже, відповідач звільнена зі служби в поліції до відпрацювання трирічного терміну після закінчення навчання у НАВС.

Відповідно до довідки від 05.07.2019р. про вартість витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС, за період навчання з 17.08.2015р. по 05.07.2019р. сума витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС складає 60828 грн. 99 коп. (а.с.20, 107). 
Із сумою витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі та реквізитами для їх сплати у разі порушення умов договору, відповідача ознайомлено під підпис (а.с.20, 107).

Згідно довідки про розрахунок фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта ОСОБА_3 в Національній академії внутрішніх справ, від 13.01.2020р., загальна сума фактичних витрат, пов`язаних з утриманням такого курсанта за період навчання з 17.08.2015р. по 05.07.2019р. (1418 доби) становить 60828 грн. 99 коп. та складається з: грошового забезпечення в розмірі 14439 грн. 70 коп.; продовольчого забезпечення – 18279 грн. 31 коп.; медичного забезпечення – 110 грн. 59 коп.; речового забезпечення – 9717 грн. 24 коп.; оплати комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв – 18282 грн. 15 коп. (а.с.108).
На підтвердження вказаних витрат позивач надав наступні довідки: 
про доходи та відрахування за 2015 рік, за 2016 рік, за 2017 рік, за 2018 рік, за 2019 рік (а.с.22-26, 109-113); 
щодо витрат коштів на харчування в період з 28.09.2015р. по 31.08.2016р., з 01.09.2016р. по 31.08.2017р., з 01.09.2017р. по 31.08.2018р. та з 01.09.2018р. по 05.07.2019р. (а.с.27-30, 114-117); 
про забезпечення медичними препаратами за період навчання з 2015 по 2017 роки, з 01.09.2017р. по 31.08.2018р., з 01.09.2018р. по 05.07.2019р. (а.с.31-33, 118-120);
про забезпечення речовим майном за період навчання з 17.08.2015р. по 31.08.2016р., з 01.09.2016р. по 31.08.2017р.;
про забезпечення одностроєм поліцейських за період навчання з 01.09.2017р. по 31.08.2018р., з 01.09.2018р. по 05.07.2019р. (а.с.34-37, 121-124);
про фактичні витрати на оплату комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв в період з 01.09.2015р. по 31.08.2016р., з 31.08.2016р. по 31.08.2017р., з 01.09.2017р. по 31.08.2018р., з 01.09.2018р. по 05.07.2019р. (а.с.38-44, 125-131).

30.04.2020р. позивачем сформовано повідомлення № 46/10/1160 «Про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС», яким відповідача повторно проінформовано про розмір витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, що становить 60828 грн. 99 коп., із зазначенням реквізитів розрахункового рахунку для перерахування коштів, а також запропоновано добровільно відшкодувати зазначену суму до 31.05.2020р. або ж розстрочити платіж у встановленому законодавством порядку (а.с.45-46).

У зв`язку із нездійсненням відповідачем добровільного відшкодування витрат на її утримання у закладі вищої освіти відповідно до умов договору, позивач звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що по причині звільнення відповідача зі служби з поліції до спливу трьох років після закінчення вищого навчального закладу в останньої виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі.
          Право звернення до суду із розглядуваним позовом виникає лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати і може бути реалізовано протягом одного місяця від такої відмови. 
Позивач здійснив розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у навчальному закладі; визначив узагальнену суму відшкодування, а також надав відповідачу час на добровільне відшкодування таких витрат. Оскільки відповідачем у добровільному порядку відшкодування витрат, пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі, не проведено, тому заявлений позов є обґрунтованим та підставним.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильних та обґрунтованих висновків про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача вартості витрат, пов`язаних із утриманням у вищому навчальному закладі в порядку ч.4 ст.74 Закону України «Про Національну поліцію» та згідно Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р.

          Відповідно до ч.ч.4 і 5 ст.74 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р.
          Зокрема, відповідно до п.5 вказаного Порядку після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів.
Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.
У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.
Згідно з п.8 зазначеного Порядку у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.
Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України № 419/831/240/605/537/219/534 від 16.07.2007р. затверджено Порядок розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Як достовірно встановлено під час судового розгляду, по причині звільнення відповідача зі служби з поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу в ОСОБА_4 виник обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з її утриманням у вищому навчальному закладі. 
Також ОСОБА_4 була обізнана щодо наявності у неї обов`язку із відшкодування витрат за навчання у навчальному закладі в разі дострокового звільнення зі служби в поліції.

Водночас, право на звернення до суду в позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати та може бути реалізоване протягом одного місяця з дня такої відмови.
Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні аналогічних за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30.09.2019р. у справі № 340/685/19, від 10.10.2019р. у справі № 140/721/19 та від 28.05.2021р. у справі № 320/7233/19.

Станом на момент звернення НАВС до суду із розглядуваним позовом доказів відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідачем не представлено.

          Наведені обставини сторонами не оспорюються, доказів протилежного не здобуто під час судового розгляду справи.

Таким чином, оскільки доказів добровільного відшкодування суми витрат на утримання відповідача у НАВС під час судового розгляду не представлено, тому у відповідності до ч.ч.4 і 5 ст.74 Закону України № 580-VIII від 02.07.2015р. «Про Національну поліцію» та п.8 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р., є законні підстави для стягнення таких витрат.

          Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1).
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.2).
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.3).

Із змісту апеляційної скарги слідує, що відповідач наголошує на пропуску позивачем НАВС України строку звернення до суду із розглядуваним позовом, встановленим ч.5 ст.122 КАС України, а також на відсутності поважних причин його пропуску, через що просить заявлений позов залишити без розгляду.
          В цій частині колегія суддів висновується наступним.

26.02.2021р. позивач НАВС в межах строку позовної давності (три роки) та відповідно до ст.ст.526, 610, 611, 623 ЦК України звернувся до місцевого загального суду (Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл.) з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості.
12.03.2021р. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської обл. винесено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі № 344/3608/21 (а.с.67).
Згідно заочного рішення суду від 26.10.2021р. заявлений позов задоволено; стягнуто з відповідача ОСОБА_3 вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, в сумі 60828 грн. 99 коп., з урахуванням встановленого індексу інфляції в сумі 3036 грн. 78 коп. та трьох відсотків річних від простроченої суми, що складає 1940 грн. 08 коп., а всього 65805 грн. 85 коп., а також судові витрати (а.с.68-72).
29.12.2021р. та 05.01.2022р. на підставі вказаного рішення суду відкрито виконавчі провадження щодо ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі (ВП №№ 68015371, 68044677).
29.04.2022р. ОСОБА_2 звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. із заявою про перегляд заочного рішення від 26.10.2021р.
28.07.2022р. ухвалою суду провадження в справі за позовом НАВС до ОСОБА_3 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, закрито (а.с.74-76).

Таким чином, первинне звернення позивача НАВС із розглядуваним позовом в порядку ЦПК України здійснено в межах строку позовної давності та усталеної судової практики.
Заочним рішенням суду вказаний позов задоволено, однак через вісім місяців ухвалою суду від 28.07.2022р. було закрито провадження у справі, оскільки такий позов не підлягав розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 28.07.2022р. скерована на електронну адресу НАВС 01.08.2022р. (вх. № 2171 від 01.08.2022).
Після отримання цієї ухвали НАВС протягом 7 (сім) днів (08.08.2022р.) звернулась до Івано-Франківського окружного адміністративного суду із розглядуваним позовом.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.
За визначеннями п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до ч.5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
При вирішенні наведеного процесуального питання колегія суддів враховує правову позицію, висловлену Верховним Судом по аналогічній категорії справ, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018р. у справі № 804/285/16, згідно якої спори щодо проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню норми частини п`ятої статті 122 КАС України.

Зі змісту заявленого позову слідує, що предметом розгляду у даній справі є питання стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з її утриманням під час навчання у НАВС.
З врахуванням зазначеного, до спірних правовідносин слід застосовувати норми ч.5 ст.122 КАС України.

Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах, у разі звільнення із служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в поліції через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, визначений Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних із утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затв. постановою КМ України № 261 від 12.04.2017р.

Відповідно до довідки від 05.07.2019р. про вартість витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС, за період навчання з 17.08.2015р. по 05.07.2019р. сума витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС складає 60828 грн. 99 коп. (а.с.20, 107). 
Із сумою витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі та реквізитами для їх сплати у разі порушення умов договору, відповідача ознайомлено під підпис (а.с.20, 107).
Також 30.04.2020р. позивачем сформовано повідомлення № 46/10/1160 «Про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у НАВС», яким відповідача повторно проінформовано про розмір витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, що становить 60828 грн. 99 коп., із зазначенням реквізитів розрахункового рахунку для перерахування коштів, а також запропоновано добровільно відшкодувати зазначену суму до 31.05.2020р. або ж розстрочити платіж у встановленому законодавством порядку (а.с.45-46).

Як уже зазначалося, ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської обл. від 28.07.2022р. провадження у справі № 344/3608/21 закрито, та повідомлено позивача про те, що спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
З огляду на вказані обставини, починаючи з 28.07.2022р., розпочався перебіг строку на реалізацію позивачем свого права на звернення до суду з позовом про стягнення вказаних витрат у примусовому порядку.
Позовна заява НАВС скерована до суду 08.08.2022р. (згідно відбитку календарного штемпеля на поштовому відправленні).

Поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами передбачено законом з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених КАС України, певних процесуальних дій.
Інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998р., заява № 28090/95, п.45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Окрім цього, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції), наголошує, що застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п.51 рішення від 22.10.1996р. за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011р. за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).
У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000р., п.33).

Колегія суддів зазначає, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з цим позовом, однак ним надано суду належні обґрунтування та докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку, через що колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом та про відсутність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог ст.123 КАС України.

Інші доводи та аргументи апеляційної скарги, ураховуючи суть спірних правовідносин та зважаючи на наведені мотиви, у контексті обставин цієї справи визначального значення не мають, а тому апеляційним судом не аналізуються.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, що здійснює підготовку поліцейських, через що розглядуваний позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

З огляду на результат апеляційного розгляду та відповідно до ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта ОСОБА_4 .

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 07.11.2022р. в адміністративній справі № 300/3259/22 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_5 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Р. Б. Хобор 	
 	 	Н. В. Бруновська  	
Дата складання повного тексту судового рішення: 11.05.2023р.