ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2023 року	Львів	Справа № 380/12883/22 пров. № А/857/1798/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                               Матковської З.М.,
суддів:                                                             Довгої О.І., Кузьмича С.М.
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі №380/12883/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про визнання протиправним і скасування висновку, зобов`язання вчинити дії (головуючий суддя першої інстанції - Братичак У.В., місце ухвалення - м. Львів, дата складання повного тексту - 31.10.2022),-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати висновок Міністерства внутрішніх справ України від 12.08.2022 за результатами розгляду висновку ГУ МВС України у Львівській області про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 ; зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України у Львівській області повторно направити до Міністерства внутрішніх справ України документи ОСОБА_1 з висновком щодо виплати грошової допомоги відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» № 850 від 21 жовтня 2015 року; зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України затвердити висновок та призначити і виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , виходячи з розміру 150 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, у зв`язку з встановленням ІІІ-ї групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ України відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 №565-ХІІ, а також п.9 «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що йому встановлено ІІІ групу інвалідності, що пов`язана з проходженням служби в ОВС та підтверджується випискою із акту огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ №354003 від 17.06.2020. Відповідно до Довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках Серія 12ААА №011705 від 17.06.2020 Комунальним закладом Львівської обласної ради «Львівський обласний центр медико-соціальної експертизи» Обласна МСЕК №1, позивачу згідно зазначеної постанови ВЛК №60 визначено ступінь втрати професійної працездатності 45% (з урахуванням раніше встановлених 25%), причина інвалідності-захворювання пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Згідно довідки МСЕК №011220 від 19.11.2019 підтверджується, що позивачу раніше було встановлено 25% втрати працездатності. У зв`язку із встановленням ІІІ-ї групи інвалідності, керуючись ст. 23 Закону України «Про міліцію» № 565-XII від 20.12.1990, позивач 30.06.2020 звернувся до Головного управління Міністерства внутрішніх справ у Львівській області із заявою (рапортом) про призначення одноразової грошової допомоги до якого були долучені необхідні документи. Відповідач-2 повідомив позивача листом від 08.09.2020 №198 про те, що відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850, подані позивачем матеріали з відповідним висновком були направлені до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення про призначення грошової допомоги. Проте у подальшому матеріали щодо виплати позивачу ОГД повернулися на адресу Головного управління МВС України у Львівській області. Відповідно до інформації, зазначеної у листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України при проведенні медико-соціальної експертизи позивача представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, що унеможливило прийняття рішення, у зв`язку з чим матеріали щодо призначення ОГД повернуто на доопрацювання. 
Позивач вказує, що звернувся до суду з метою оскарження вищезазначених дій відповідача. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі №380/2396/21 заявлений позов задоволено частково; визнано протиправними дії МВС України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності; зобов`язано МВС України розглянути документи про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» та в порядку, визначеному п.9 Порядку №850; зобов`язано ГУ МВС України у Львівській обл. прийняти та подати до МВС України заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 30.06.2020 та всі додані до неї документи, а також висновок від 21.07.2020 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої ст.23 Закону України «Про міліцію» та постановою КМ України № 850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Також зазначає, що на виконання зазначеного судового рішення МВС України розглянуло висновок ГУ МВС України у Львівській області від 20.01.2022 про призначення одноразової грошової допомоги позивачу та додані до нього документи, однак 12.08.2022 відповідачем-1 затверджено висновок, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 . Відтак, не погоджуючись з такими діями відповідача 1, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо відмови у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з встановленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №850 від 21.10.2015, у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, не у повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Зокрема апелянт вказує на те, що саме лише подання позивачем передбачених п.7 Порядку документів, не свідчить про наявність в нього безумовного права на отримання одноразової грошової допомоги. В компетенції МВС України є аналіз та дослідження змісту таких документів. У разі виявлення невідповідності таких документів встановленій формі, а також суперечності чи неповноти наявної в них інформації щодо обставин отримання особою травми, каліцтва чи захворювання, ця обставина виключає можливість прийняття МВС України будь-якого з рішень, чи то про виплату одноразової грошової допомоги чи про відмову у виплаті такої. Зазначає, що за результатами розгляду матеріалів позивача, ДФОП МВС України було прийнято рішення та затверджено висновок від 12.08.2022 про відмову позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, а матеріали повернуто до ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області листом ДФОП МВС України від 31.08.2022 №24951/15-2022. Таким чином, приймаючи рішення про відмову у призначенні грошової допомоги ОСОБА_1 апелянт вважає, що діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. З урахуванням наведеного просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 відповідно до записів у трудовій книжці з 03.08.1999 року по 06.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ України та на час звільнення проходив службу на посаді дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Миколаївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області. Позивач звільнений зі служби з 06.11.2015 на підставі Наказу ГУМВСУ у Львівській області від 06.11.2015 №848 о/с.
Львівським обласним центром медико-соціальної експертизи (Обласна МСЕК №1), 17.06.2020 позивачу встановлена ІІІ група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, що підтверджується Довідкою до Акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 354003 від 17.06.2020 (підстава - Акт огляду МСЕК №962). Крім того, позивачу було встановлено 45% втрати працездатності, що підтверджується Довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА № 011705 від 17.06.2020 (підстава - Акт огляду МСЕК № 962).
Причиною встановлення Позивачу ІІІ групи інвалідності стало захворювання, пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Позивачем після встановлення йому ІІІ групи інвалідності 30.06.2020 подано до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності, до якої долучено всі необхідні документи для виплати грошової допомоги.
Головним Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області після отримання від позивача заяви та документів для виплати йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням йому ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, сформовано висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, а саме - Висновок про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ "Про міліцію", складений на підставі матеріалів працівника міліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , майора міліції, дільничного інспектора міліції сектору дільничних інспекторів міліції Миколаївського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, відповідно до якого - у зв`язку із встановленням інвалідності на підставі підпункту 3.2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850, ОСОБА_1 належиться до призначення одноразова грошова допомога в сумі 315 300 грн.
Вказаний висновок щодо виплати грошової допомоги разом з вищезазначеним пакетом поданих Позивачем документів у відповідності до п. 8 Порядку №850 поданий Листом від 21.07.2020 № 314/31/01-2020 Головним Управлінням Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області до Міністерства внутрішніх справ України для прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги позивачу.
Листом вих. №28795/15-2020 від 31.08.2020 Департаментом фінансово-облікової політики МВС України вказані матеріали щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги повернуті без затвердження та без прийняття жодного рішення по них з Департаменту фінансово-облікової політики МВС України до Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області на доопрацювання.
Вказані вище обставини не підлягають доказуванню в силу вимог статті 78 КАС України, оскільки встановлені рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі №380/2396/21, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2021 та, відповідно набрало законної сили.
Окрім цього, вказаним вище судовим рішенням від 23.06.2021 у справі №380/2396/21, заявлений позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії МВС України щодо повернення документів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності; зобов`язано МВС України розглянути документи про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, відповідно до ст.23 Закону України «Про міліцію» та в порядку, визначеному п.9 Порядку №850; зобов`язано ГУ МВС України у Львівській обл. прийняти та подати до МВС України заяву (рапорт) ОСОБА_1 від 30.06.2020 та всі додані до неї документи, а також висновок від 21.07.2020 щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, передбаченої ст.23 Закону України «Про міліцію» та постановою КМ України №850 від 21.10.2015 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції»; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
На виконання зазначеного судового рішення ГУ МВС України у Львівській області повторно надіслало документи позивача до Міністерства для прийняття рішення по суті. Розглянувши матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги позивачу, Департаментом фінансово-облікової політики МВС України прийнято рішення про відмову та 12.08.2022 затверджено відповідний висновок. 
Листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 31.08.2022 №24951/15-2022 повідомлено позивача, що представники закладів охорони здоров`я МВС до складу комісії не залучалися, а лікарсько-консультативною комісією лікарні (поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» позивач на МСЕК не направлявся. Наявність зазначеної невідповідності надісланих матеріалів вимогам Положення від 03.12.2009 №1317 унеможливлює затвердження Міністерством висновку про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Вважаючи відмову в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідач всупереч вимогам пункту 9 Порядку №850 не розглянув по суті матеріали про призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги, а протиправно повернув їх Ліквідаційній комісії ГУ МВС України у Львівській області, не прийнявши жодного рішення.
Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 5 ст. 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, неодноразово розглядав і Конституційний Суд України та сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 та від 20.03.2002 № 5-рп/2002).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (рішення Конституційного Суду України від 20.03.2002 № 5-рп/2002).
Частиною 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-ХІІ (далі - Закон №565) визначено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги (далі - грошова допомога) у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції визначають Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок № 850).
При цьому, 07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII.
Пунктом 5 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» Закон України «Про міліцію» визнано таким, що втратив чинність.
Положеннями п. 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб. Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію».
Таким чином, за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», зокрема ч. 6 ст. 23 цього Закону в редакції, чинній з 12.03.2015, і відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 №850.
Відповідно до пункту 2 Порядку №850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності.
Згідно з підпунктом 2 п. 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Пунктом 7 Порядку №850 визначено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Згідно з п.8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
Пунктом 9 Порядку №850 встановлено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до п.14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Таким чином, за колишніми працівниками міліції, яким встановлено інвалідність внаслідок захворювання чи встановлено інвалідність, що пов`язана з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України «Про міліцію», виплата якої здійснюється відповідно до Порядку №850. Таке право обумовлено наявністю визначених законодавством підстав, зокрема, захворювання особи повинно бути пов`язане, з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Обов`язок з прийняття рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги покладено саме на Міністерство внутрішніх справ України.
Разом з цим, встановлено обов`язок МВС прийняти одне із двох можливих рішень: або про призначення грошової допомоги, або про відмову у призначенні грошової допомоги із зазначенням мотивів такої відмови.
При цьому, підстави для відмови в призначені і виплаті грошової допомоги є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.
З матеріалів справи слідує, що позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги з тієї підстави, що медико-соціальну експертизу проведено із порушенням пункту 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1317, зокрема, до складу комісії, яка проводила зазначену експертизу не був залучений представник закладів охорони здоров`я МВС.
Так, п.10 Положенням про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 № 1317 передбачено, що залежно від ступеня, виду захворювання та групи інвалідності утворюються такі комісії: 1) загального профілю; 2) спеціалізованого профілю.
Комісія складається з представників МОЗ, Мінсоцполітики, Міноборони, закладів охорони здоров`я МВС, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, а також військово-медичної служби СБУ та військово-медичного підрозділу Служби зовнішньої розвідки у разі розгляду медичних справ стосовно потерпілих на виробництві чи пенсіонерів з числа військовослужбовців СБУ або Служби зовнішньої розвідки. У проведенні медико-соціальної експертизи беруть участь також представники Пенсійного фонду України, органів державної служби зайнятості і у разі потреби - працівники науково-педагогічної та соціальної сфери.
До складу комісії входить не менше трьох лікарів за спеціальностями, перелік яких затверджується МОЗ з урахуванням профілю комісії, а також спеціаліст з реабілітації, лікар-психолог або психолог.
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що склад комісії затверджується МОЗ, а участь представника закладів охорони здоров`я МВС не є безумовною.
Слід зазначити, що в п. 10 Положення про медико-соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 №1317 відсутні будь-які посилання на необхідність скерування на комісію МСЕК колишніх працівників міліції саме поліклінікою ДУ «ТМО МВС України у Львівській області». Тому, відповідні покликання скаржника на такі факти як на підставу відмови в призначенні одноразової допомоги є протиправними.
Відтак, аналізуючи викладене вище, Міністерство внутрішніх справ України при відмові у призначенні одноразової грошової допомоги позивачу у зв`язку з тим, що до складу комісії, яка проводила зазначену експертизу не був залучений представник закладів охорони здоров`я МВС та що лікарсько-консультативною комісією лікарні (поліклінікою) ДУ «ТМО МВС України по Львівській області» позивач на МСЕК не направлявся, діяло всупереч нормам чинного законодавства. Крім того, відповідно до Порядку №850 відмова у призначенні особі одноразової грошової допомоги повинна бути належним чином обґрунтована. Тобто, мотиви відмови повинні бути чіткими та зрозумілими для особи і такі мотиви повинні бути викладені в конкретному рішенні.
Водночас, в даному випадку, з порушенням вимог пункту 9 Порядку №850 відповідач повторно не прийняв жодного рішення з числа тих, що передбачені цим пунктом (про призначення або про відмову у призначенні грошової допомоги), проте відмовив позивачу у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги, а мотиви відмови виклав лише в листі від 20.07.2022, вважаючи, що це і є власне прийняттям відповідного рішення про відмову.
Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність зобов`язати відповідача прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №850 від 21.10.2015, у зв`язку з встановленням ОСОБА_1 ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Доводи апелянта про наявність дискреційних повноважень колегія суддів відхиляє, оскільки Верховний Суд, у постановах від 03 квітня 2018 року у справі №569/16681/16-а та від 12 квітня 2018 року у справі №826/8803/15, зазначив, що дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчинити конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними).
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які ґрунтуються на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року у справі №380/12883/22 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	С. М. Кузьмич