ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2023 року 
м. Київ
справа №380/7577/20
адміністративне провадження № К/9901/12821/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Жука А.В.,
суддів: Мартинюк Н.М.,    Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні як суд касаційної інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерного товариства «Ідея Банк», про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року (у складі головуючого судді Качур Р.П.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року (в складі колегії суддів: головуючого судді: Матковської З.М., суддів: Бруновської Н.В., Макарика В.Я.) у справі №380/7577/20
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1.  ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області (далі - відповідач), третя особа Акціонерне товариство «Ідея Банк» про визнання протиправним та скасування Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №8/ІІ/5-2020 від 28 серпня 2020 року про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за одноразове грубе порушення правил адвокатської етики у вигляді зупинення права на заняття адвокатської діяльності строком на один рік, з 28 серпня 2020 року по 28 серпня 2021 року.
2. Позовні вимоги були обґрунтовані тим, шо відповідачем притягнуто позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді зупинення права на заняття адвокатської діяльності строком на один рік за наявний «конфлікт інтересів» тільки лише на підставі припущення, що ОСОБА_1 міг отримати доступ до конфіденційної інформації без наявності чи встановлення його вини та доведенні складу цивільного правопорушення. Також позивач вказував на те, що відповідачем при прийнятті рішення не взято до уваги його письмових пояснень, в яких він вказував про те, що використовував відповідну інформацію, яку отримав виключно від клієнтів.
3. Позивач зазначав, що позбавлення позивача права на заняття адвокатською діяльністю, яке заважає йому здійснювати адвокатську діяльність є втручанням у реалізацію його права на повагу до його приватного та сімейного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції.
4. Крім цього, на переконання позивача, відповідач не навів у своєму рішенні жодної причини того, чому більш м`яка санкція, така як попередження чи зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк від одного місяця до менш ніж одного року, як це передбачено статтею 35 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», не могла бути застосована щодо позивача замість позбавлення його права на заняття адвокатською діяльності терміном на один рік.
5. Щодо другої підстави притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності через нецензурні висловлювання з боку ОСОБА_1 на адресу голови правління АТ «Ідея Банк» ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , позивач вказував, що відповідач, приймаючи рішення, не врахував, що позивач відкликав повідомлення (слова) та неодноразово приносив свої вибачення у письмовій формі та не розмежував адвокатську діяльність та його дії як адвоката від його особистого життя, тобто дії та поведінку фізичної особи, яка не пов`язана адвокатською діяльністю, а саме з наданням правової допомоги клієнтам.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
4. Суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності є обґрунтованим, натомість позивачем не було надано належних та достатніх доказів, які б спростовували обставини вчинення дисциплінарного проступку.
5. Доводи позивача про те, що сам факт його попередньої роботи адвокатом в юридичній особі не може бути оцінено як безпосереднє свідчення виникнення конфлікту інтересів при наданні правової допомоги фізичним особам, які є опонентами такої юридичної особи (покликається на постанову Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 823/7394/16, у якій суд касаційної інстанції дійшов такого ж висновку), суд першої інстанції оцінив критично. Суд першої інстанції зазначив, що у цій справі предметом позову було рішення комісії про відмову у відкритті дисциплінарної справи мотивована відсутністю доказів порушення адвокатом принципу неприпустимості конфлікту інтересів, про який вказував скаржник; також у цій справі суд встановив, що адвокат надав докази використання інформації з відкритих джерел; скаржником у цій справі виступала уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Європейський газовий банк», а не банк, який здійснює діяльність з надання банківських послуг; крім того у цій справі дисциплінарне провадження щодо адвоката відкрите не було.
6. Водночас суд першої інстанції взяв до уваги до уваги правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у справі № 822/1479/17 від 21 листопада 2019 року і зазначав, що законодавством передбачено заборону для адвоката укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів та виконувати договір про надання правової допомоги в разі, якщо це може призвести до розголошення адвокатської таємниці; при цьому не вимагається настання факту розголошення адвокатської таємниці; достатньою перешкодою для укладання та виконання такого договору є існування самої лише ймовірної можливості такого розголошення, а також настання ситуації, яка свідчить про виникнення конфлікту інтересів.
7. Суд першої інстанції вказував, що у даному випадку законодавець визначає момент настання конфлікту інтересів виникненням такої суперечності між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, яка може вплинути на об`єктивність або упередженість адвоката під час виконання ним професійних обов`язків.
8. Із встановлених у справі обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийнявши доручення про надання правової допомоги клієнтам банку, позивач діяв у стані конфлікту інтересів.
9. Щодо нецензурних висловлювань позивача, що стало однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначав, що не зрозумілим для є те, чому позивач вважає, що його вибачення не враховано КДКА при обранні виду та строку дисциплінарного стягнення; відповідач стверджує протилежне. 
10. Щодо відкликання повідомлень, які містять лайливі та образливі слова, суд першої інстанції вважав, що позивачем не наведено правового обґрунтування та правових наслідків такого відкликання.
11. Щодо покликання позивача про розмежування його адвокатської діяльності та особистого життя суд першої інстанції зазначав, що і у вимогах, у яких вказано про погрози та відшкодування моральної шкоди клієнтам позивача банком, і в електронних повідомленнях прослідковується зв`язок позивача з банком не як приватної особи, а адвоката, який надає правову допомогу.
12. Суд першої інстанції вважав, що у своєму листуванні із скаржником позивач вимог Правил адвокатської етики не дотримався, як і не дотримався вказаних вимог, надсилаючи вимогу з погрозами, використовуючи фрази у контексті характеристики діяльності банку «злочинними діями»; вживав образливі, грубі, неетичні, зроблені у неприпустимій формі і погрозливі слова та фрази, адресовані голові правління «Ідея Банк» у своїх електронних листах від 03 червня 2020 року.
13. Стосовно доводів позивача про обрання відповідачем виду дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 1 рік, суд першої інстанції зазначав, що обрання виду дисциплінарного стягнення відноситься до дискреційних повноважень колегіального органу, який при прийняття відповідного рішення враховує обставини вчинення проступку, його наслідки, особу адвоката та інші обставини.
14. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі №380/7577/20 змінено в частині викладення мотивів відмови у задоволенні позову. В решті рішення суду залишено без змін.
15. Суд апеляційної інстанції частково погодився із висновками суду першої інстанції та зазначав, що факт попередньої роботи позивача адвокатом в юридичній особі - відповідача не може бути оцінено як безпосереднє свідчення виникнення конфлікту інтересів при наданні правової допомоги фізичним особам, які є опонентами такої юридичної особи; у жодному судовому рішенні не було встановлено в діях позивача конфлікту інтересів, а клопотання Банку про наявність «конфлікту інтересів» та недопуск адвоката ОСОБА_1 до участі у справі, були відхилені через необґрунтованість та відсутність підстав, про що було зазначено у рішеннях Галицького районного суду м. Львова, копії яких наявні у матеріалах справи.
16. Суд апеляційної інстанції звертав увагу, що з акту прийому - передачі судових справ від 28 грудня 2019 року, позивачу за весь період надання правової допомоги Банку було передано виключно судові справи та інформацію по 105 позичальникам, які є зовсім відмінні від клієнтів, яким Ппозивач надавав правову допомогу у цивільних справ №461/1755/20; №461/1988/20; №461/1225/20; №461/2015/20, що розглядалися у Галицькому районному суді м. Львова після припинення відносин з Третьою особою.
17. З наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність у діях позивача порушення в частині «конфлікту інтересів».
18. З іншими висновками суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився.
19. Суд апеляційної інстанції резюмував, що підставами притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугували дві обставини: наявність «конфлікту інтересів» та неетична поведінка. Апеляційний суд дійшов висновку про відсутність «конфлікту інтересів» в діях позивача, однак щодо обрання відповідачем виду дисциплінарного стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю на строк 1 рік погодився із рішенням відповідача, оскільки обрання виду дисциплінарного стягнення відноситься до дискреційних повноважень колегіального органу, який при прийняття відповідного рішення враховує обставини вчинення проступку, його наслідки, особу адвоката та інші обставини, що у даному випадку було зроблено.
20. З наведеного, суд апеляційної інстанції вважав, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів, які б спростовували обставини вчинення дисциплінарного проступку в частині порушення позивачем Правил адвокатської етики, що виразилось у надісланні листів - вимог, а наведені ним аргументи не вказують на порушення його прав під час процедури притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
21. Суд апеляційної інстанції дійшов висновків, що оскаржуване рішення №8/ІІ/5-2020 від 28.08.2020 про притягнення до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарного проступку відповідає критеріям правомірності актів суб`єкта владних повноважень, закріпленим у частині 2 статті 2 КАС України, а виключення однієї із складових притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності не може бути підставою для визнання його протиправним та скасування в цілому, з урахуванням обставин вчинення проступку в частині порушення Правил адвокатської етики, який полягав у надісланні вимог з погрозами, використанні фраз у контексті характеристики діяльності банку «злочинними діями», вживанні образливих, грубих, неетичних та нецензурних, зроблених у неприпустимій формі і погрозливих слів та фраз, адресованих голові правління «Ідея Банк».
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
22. Не погодившись із зазначеними рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі №380/7577/20 і прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
23. Підставою касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанції у даній справі скаржник зазначає застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №826/7394/16.
24. Касатор вказує, що суд апеляційної інстанції, встановивши в діях позивача відсутність конфлікту інтересів, повинен був також в цій частині визнати протиправним оскаржуване рішення відповідача, оскільки згідно рішення КДКА позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності саме за одноразове грубе порушення щодо уникнення конфлікту інтересів та конфлікту інтересів у діях позивача.
25. Щодо іншої підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності, а саме - надсилання позивачем погрози згідно вимоги №1 від 07.05.2020, скаржник вважає, що жодних погроз не здійснював; така була написана у вигляді застереження, яке не було адресовано Голові правління, а невідомій третій особі, яка таємно розклеювала за місцем проживання клієнта, оголошення з інформацією «розшукується шахрай!»; таке застереження було адресоване третій особі у випадку настання певних дій, та являлося припущенням, як один із варіантів можливої реакції з боку клієнта, який в період 2014-2018 років брав участь в бойових діях, є героєм війни, та отримав контузію від артилерійського обстрілу з боку російсько-терористичних військ, та відповідно міг із підвищеною чутливістю реагувати на такі незаконні дії банку тощо.
26. Окрім того, скаржник звертає увагу, що Головою правління Акціонерного товариства «Ідея банк» ОСОБА_2 було подано скаргу виключно з мотивів «конфлікту інтересів» і на час подання такої скарги жодних висловлювань позивачем здійснено не було; тобто основоположним  проступком у даній справі є саме «конфлікт інтересів». Тому, на переконання позивача, оскаржуване рішення відповідача підлягає скасуванню в цілому як протиправне.
27. Позивач повторно зазначає, що через день після нецензурних висловлювань відкликав вказані повідомлення та неодноразово просив вибачення; у свою чергу, відповідачем було враховано такі листи при прийнятті свого рішення. Скаржник вважає, що всі його дії та висловлювання слід розцінювати як реакцію фізичної особи, щодо якої здійснювалось втручання у її приватне життя, діяльність та переслідування. На переконання позивача, із врахуванням відсутності конфлікту інтересів, до позивача могло бути застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді попередження.
28. Окрім того, скаржник зазначає, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного письмового провадження без виклику сторін у справі, яка стосується конституційних (фундаментальних) прав позивача та зачіпає його права, свободи та інтереси, а отже підлягає розгляду виключно за правилами загального позовного провадження. Крім цього скаржник зауважує, що дана справа не є малозначною справою, оскільки його було позбавлено права на заняття адвокатською діяльністю строком на 1 рік; у цій справі розглядається фундаментальні та конституційні  права позивача як особи так і адвоката.
ІІ. РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
29.   Касаційна скарга ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшла 12 квітня 2021 року.
30. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2021 визначено склад колегії суддів: Головуючий суддя - Жук А.В., судді: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
31. Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2021 року відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року у справі №380/7577/20.
32. Ухвалою Верховного Суду від 22.02.2023 дану адміністративну справу призначено до попереднього розгляду за наявними у ній матеріалами.
33. Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2023 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження у суді касаційної інстанції за наявними у справі матеріалами
ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
34. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі рішення Ради адвокатів Львівської області № 99 від 01.02.2019 ОСОБА_1 видано свідоцтво № 001354 від 20.02.2019 про право на заняття адвокатською діяльністю.
35. Відомості про адвоката внесено до Єдиного реєстру адвокатів України (https://erau.unba.org.ua/).
36. Акціонерне товариство «Ідея Банк» 29.04.2020 подало до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури скаргу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 .
37. Рішенням кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області (далі -КДКА) № 7/ІІ/9-2020 від 31.07.2020 порушено дисциплінарну справу стосовно адвоката ОСОБА_1 .
38. Як зазначено у цьому рішенні справу порушено за скаргою голови правління АТ «Ідея Банк» ОСОБА_2 щодо поведінки адвоката ОСОБА_1 , який, на думку скаржника порушив принцип уникнення конфлікту інтересів. Перебуваючи на посаді юрисконсульта АТ «Ідея Банк» з 02.10.2018 по 05.03.2019, а також надаючи правову допомогу банку у якості адвоката з 13.03.2019 по 31.12.2019, ОСОБА_1 отримав доступ до конфіденційної інформації, інформації, що містить банківську таємницю. Після припинення трудових відносин та після припинення правової допомоги, діючи в стані наявності конфлікту інтересів, адвокат ОСОБА_1 уклав договір правової допомоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та надає їм правову допомогу у цивільних справах за їх позовами до АТ «Ідея Банк». При цьому використовує інформацію, до якої мав доступ, працюючи юрисконсультом в АТ «Ідея Банк», а у подальшому надаючи правову допомогу як адвокат банку.
39. Вказане рішення позивачем не оскаржувалося.
40. Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області № 8/ІІ/5-2020 від 28 серпня 2020 року притягнено адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за одноразове грубе порушення правил адвокатської етики і застосовано до нього дисциплінарне стягнення у вигляді зупинення права на заняття адвокатською діяльністю строком на один рік, з 28 серпня 2020 по 28 серпня 2021 року.
41. Підставою для притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності було вчинення ним дисциплінарного проступку - невиконання, неналежне виконання адвокатом ОСОБА_1 своїх професійних обов`язків, передбачених статтею 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо уникнення конфлікту інтересів, порушення статей 4, 28 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо конфлікту інтересів, а також порушення ним статей 7, 9, 11, 12, 121, 20, 49 Правил адвокатської етики.
42. Як зазначив відповідач в оскаржуваному рішенні, сам факт попередньої роботи ОСОБА_1 в банку і у подальшому надання правової допомоги банку як адвокатом не може свідчити як беззаперечне свідчення виникнення конфлікту інтересів при наданні правової допомоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Проте, перебуваючи на посаді юрисконсульта АТ «Ідея Банк» у період з 02.10.2018 по 05.03.2019, а також надаючи правову допомогу банку у якості адвоката з 13.03.2019 по 31.12.2019, ОСОБА_1 міг отримати доступ до конфіденційної інформації.
43. Незважаючи на існування розумних підстав вважати, що передбачуваний розвиток інтересів нових клієнтів і попереднього клієнта АТ «Ідея Банк» призведе до виникнення конфлікту інтересів, а також те, що конфлікт інтересів пов`язаний з тим, що адвокат ОСОБА_1 отримав від АТ «Ідея Банк» конфіденційну інформацію, що охоплюється предметом адвокатської таємниці та захищається законодавством в інший спосіб, яка має перспективу бути використаною при наданні правової допомоги новим клієнтам, прийняв доручення про надання правової допомоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . При цьому законодавством не вимагається доведення факту дійсного використання адвокатом такої інформації при наданні правової допомоги новим клієнтам, достатнім є лише наявність перспективи її використання.
44. Ще однією підставою для прийняття оскаржуваного рішення стало використання ОСОБА_1 у надісланій голові правління АТ «Ідея Банк» Власенку М.В. вимозі від 07 травня 2020 № 2-07/05/2020 погрози, а саме:
«Застергіаю, враховуючи особистість клієнта, а також наявність офіційно зареєстрованої табельної зброї при наступному розклеюванні відповідного змісту оголошення. Такий працівник банку, може отримати всі шанси бути застреленим на місці!!!.
Крім цього, враховуючи особливий характер роботи клієнта останньому не завдасть труднощів віднайти фізично будь-яку особу та дізнатися про неї будь-яку інформацію».
45. Також використання фрази «злочинними діями» у контексті характеристики банку у вимогах від 07 травня 2020 року № 2-07/05/2020 та № 1-04/05/2020 скерованих голові правління АТ «Ідея Банк» ОСОБА_2 (Т. І, а.с. 84-94).
46. Вживання образливих, неетичних, грубих, зроблених у неприпустимій формі, погрозливих у електронних листах від 03 червня 2020 року слів і фраз, адресованих голові правління АТ «Ідея Банк» ОСОБА_2 :
«михасик ти ще попадаєш до сепаратистів…»;
«кажуть що з тобою буде розбір як з москалем»;
«Просили передати, що ти с..ка кончіна!!!;
«…для остаточного прийняття твого с..ки нікчемного рішення»;
«…бо через тебе х[нецензурне] розвішали на всіх будинках…»;
«сцикун є сцикун»
47. Як встановлено судами попередніх інстанцій з матеріалів дисциплінарної справи, відповідно до наказу ПАТ «Ідея Банк» № 187а від 01.10.2018 ОСОБА_1 з 02.10.2018 прийнято на роботу на посаду юрисконсульта Юридичного департаменту.
48. Наказом АТ «Ідея Банк» № 44а від 05.03.2019 ОСОБА_1 , юрисконсульта Юридичного департаменту, звільнено з роботи з 06.03.2019 за власним бажанням згідно з ст. 38 КЗпП України.
49. Договором від 13.03.2019, укладеним між АТ «Ідея Банк» та Адвокатським бюро «ТАРАСА БУКОВИНСЬКОГО», передбачено надання послуг правової допомоги. Договір діє до 31.12.2019 і вважається пролонгованим на 12 календарних місяців в разі відсутності письмового повідомлення будь-якої сторони.
50. Листом № 05/17469 АТ «Ідея Банк» повідомив позивача про відсутність наміру пролонгувати зазначений договір після 31.12.2019.
51. Актом прийому-передачі судових справ від 28.12.2019 Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» передано банку 105 судових справ. У переважній більшості предметом позову у вказаних справах було визнання недійсним кредитного договору або окремих його положень.
52. Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» 18 лютого 2020 укладено договір № 6-18/02/2020 про надання правової допомоги ОСОБА_5 , 06 лютого 2020 року укладено договір № 5-06/02/2020 про надання правової допомоги ОСОБА_7 ; 31 січня 2020 року укладено договір № 4-31/01/2020 про надання правової допомоги ОСОБА_6 ; 02 січня 2020 року укладено договір № 03/01/2020 про надання правової допомоги ОСОБА_4 .
53. 25 лютого 2020 року позивачем складено позовну заяву ОСОБА_4 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання кредитного договору недійсним та повернення зайво сплачених коштів.
54. 02 березня 2020 року позивачем складено позовну заяву ОСОБА_5 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, визнання окремих положень кредитного договору недійсним, визнання факту нечесної підприємницької практики. Ухвалою Галицького суду м. Львова від 04.03.2020 відкрито провадження у справі.
55. 21 лютого 2020 року позивачем складено позовну заяву ОСОБА_6 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів, виконання окремих положень кредитних договорів недійсними, визнання факту нечесної підприємницької практики. Ухвалою Галицького суду м. Львова від 27.02.2020 рвідкрито провадження у даній справі.
56. 10 лютого 2020 року позивачем складено позовну заяву ОСОБА_7 до АТ «Ідея Банк» про захист прав споживачів визнання факту нечесної підприємницької практики, визнання кредитного договору недійсним та повернення зайво сплачених коштів. Ухвалою Галицького суду м. Львова від 12.02.2020 відкритого провадження за даною позовною завою.
57. Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» скеровано вимогу голові правління Акціонерного товариства «Ідея Банк» Власенку М.В. (вих. № 01-04/05/2020ДП від 07.05.2020) про припинення втручання у підприємницьку діяльність із пропозицією відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 50000 грн ОСОБА_1 , відкликання скарги про притягнення до відповідальності останнього та звільнення з роботи ініціатора (виконавця) скарги про притягнення позивача до відповідальності.
58. Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» скеровано Вимогу № 1 (вих. № 2-07/05/2020 від 07.05.2020) до Голови правління АТ «Ідея Банк» ОСОБА_2 , якою він вимагав припинити дії АТ «Ідея Банк» щодо втручання у приватне життя особи, припинення злочинних дій та пропонував відшкодувати ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 15000 грн., ОСОБА_6 завдану моральну шкоду в розмірі 25000 грн., і надіслати повідомлення про офіційне вибачення. У тексті вказаної вимоги вказано про погрози голові правлінню АТ «Ідея Банк», описані раніше.
59. Також судами попередніх інстанцій було встановлено, що ОСОБА_1 скеровувалися 03.06.2020 на електронну скриньку голові правління АТ «Ідея Банк» письмові повідомлення, у яких неодноразово вжито нецензурні слова, описані вище.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
60. Відповідно до частини 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
61. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина 2 статті 341 КАС України в чинній редакції).
62. Перевіривши за матеріалами справи доводи касаційної скарги, які стали підставою для відкриття даного касаційного провадження та правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Верховного Суду зазначає наступне.
63. Підставою касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанції у даній справі скаржник зазначає застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі №826/7394/16.
64. Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
65. Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI), який визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.
66. Частиною першою статті 34 Закону № 5076-VI визначено, що підставою для притягнення адвоката до дисциплінарної відповідальності є вчинення дисциплінарного проступку, яким є: 1) порушення вимог несумісності; 2) порушення присяги адвоката України; 3) порушення правил адвокатської етики; 4) розголошення адвокатської таємниці або вчинення дій, що призвели до її розголошення; 5) невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків; 6) невиконання рішень органів адвокатського самоврядування; 7) порушення інших обов`язків адвоката, передбачених законом.
67. Конфлікт інтересів - це суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності (пункт 8 статті 1 Закону № 5076-VI).
68. У частині 1 статті 4 Закону № 5076-VI закріплено, що адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.
69. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 21 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний невідкладно повідомляти клієнта про виникнення конфлікту інтересів.
70. Згідно з п.п. 4, 6 та 7 частини 1 статті 28 Закону № 5076-VI адвокату, адвокатському бюро або адвокатському об`єднанню забороняється укладати договір про надання правової допомоги у разі конфлікту інтересів. Адвокату забороняється укладати договір про надання правової допомоги і він зобов`язаний відмовитися від виконання договору, укладеного адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням, у разі, якщо: виконання договору про надання правової допомоги може призвести до розголошення адвокатської таємниці; виконання договору може суперечити інтересам адвоката, адвокатського бюро або адвокатського об`єднання, засновником (учасником) якого він є, професійним обов`язком адвоката, а також у разі наявності інших обставин, що можуть призвести до конфлікту інтересів; адвокат надає правову допомогу іншій особі, інтереси якої можуть суперечити інтересам особи, яка звернулася щодо укладення договору про надання правової допомоги.
71. Статтею 9 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 (далі - Правила), перебачено, що під конфліктом інтересів слід розуміти суперечність між особистими інтересами адвоката та його професійними правами і обов`язками перед клієнтом, наявність якої може вплинути на об`єктивність або неупередженість під час виконання адвокатом його професійних обов`язків, а також на вчинення чи не вчинення ним дій під час здійснення адвокатської діяльності. Адвокат без письмового погодження з клієнтами, щодо яких виник конфлікт інтересів, не може представляти або захищати одночасно двох або більше клієнтів, інтереси яких є взаємно суперечливими, або вірогідно можуть стати суперечливими, а також за таких обставин надавати їм професійну правничу (правову) допомогу. У разі отримання адвокатом конфіденційної інформації від клієнта, якому він надавав професійну правничу (правову) допомогу, пов`язаної з інтересами нового клієнта при наданні правничої допомоги, адвокат зобов`язаний отримати письмове погодження клієнтів, між якими виник конфлікт інтересів. Адвокат без письмового погодження з клієнтом, щодо якого виник конфлікт інтересів, не може представляти, захищати клієнта чи надавати йому професійну правничу (правову) допомогу, якщо інтереси клієнта суперечать власним інтересам адвоката. За відсутності письмового погодження клієнта, в разі виникнення конфлікту інтересів в процесі реалізації адвокатом договору, такий договір має бути розірваний з дотриманням умов, визначених цими Правилами.
72. Частиною 2 статті 20 Правил визначено, що адвокат не має права прийняти доручення, якщо інтереси клієнта об`єктивно суперечать інтересам іншого клієнта, з яким адвокат пов`язаний договором про надання правової допомоги. Адвокат не має права прийняти доручення також якщо конфлікт інтересів пов`язаний з тим, що адвокат отримав від іншого клієнта конфіденційну інформацію, що охоплюється предметом адвокатської таємниці або захищається законодавством в інший спосіб, яка має перспективу бути використаною при наданні правової допомоги новому клієнту.
73. Обов`язки адвоката, що випливають з принципів конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів, продовжують діяти і після завершення виконання адвокатом договору (частина 2 статті 35 Правил).
74. Верховний Суд у справі №826/7394/16 (постанова від 16 липня 2019 року), на неврахування висновків якої покликається скаржник у касаційній скарзі, виснував, що сам факт попередньої роботи адвоката в юридичній особі не може бути оцінений як беззаперечне свідчення виникнення конфлікту інтересів при наданні правової допомоги фізичним особам, які є опонентами такої юридичної особи.
75. Верховний Суд при розгляді цієї справи погоджується із вказаним підходом та зазначає, що як було встановлено судами попередніх інстанцій, під час роботи на посаді юрисконсульта, надаючи професійну правничу допомогу, ОСОБА_1 отримав доступ до банківської та комерційної таємниці. Після звільнення позивача та припинення надання правової допомоги, під час прийняття доручення на надання правової допомоги клієнтам банку, позивач діяв у стані конфлікту інтересів. Отримана від ПАТ «Ідея Банк» інформація мала перспективу бути використаною при наданні правової допомоги новим клієнтам.
76. Судами також встановлено, що позивачем під час надання правової допомоги АТ «Ідея Банк» було отримано для ведення 105 судових справ.
77. Адвокатським бюро «Тараса Буковинського» укладено договори з клієнтами про надання правничої допомоги: № 6-18/02/2020 від 18 лютого 2020 про надання правової допомоги ОСОБА_5 ; № 5-06/02/2020 від 06 лютого 2020 року про надання правової допомоги ОСОБА_7 ; № 4-31/01/2020 від 31 січня 2020 року про надання правової допомоги про надання правової допомоги ОСОБА_6 ; № 03/01/2020 від 02 січня 2020 року про надання правової допомоги ОСОБА_4 .
78. У період з 10.02.2020 по 25.02.2020 позивачем складено та подано до Галицького суду м. Львова позовні заяви до АТ «Ідея Банк» від імені довірителів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Безпалька П.П. Предметом позовів було визнання окремих положень кредитних договорів недійсними.
79. За наведених обставин, суд апеляційної інстанції погодився із доводами позивача про те, що факт його попередньої роботи адвокатом в юридичній особі не може бути оцінено як безпосереднє свідчення виникнення конфлікту інтересів при наданні правової допомоги фізичним особам, які є опонентами такої юридичної особи. 
80. А отже, суд апеляційної інстанції дійшов аналогічних висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 16 липня 2019 року у справі № 826/7394/16. Таким чином, доводи касаційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи у суді касаційної інстанції, позаяк судом апеляційної інстанції було враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених Верховним Судом у наведеній справі.
81. Обґрунтовуючи касаційну скаргу, позивач також наводить доводи щодо помилкового розгляду судом першої інстанції цієї справи в порядку спрощеного письмового провадження без виклику сторін.
82. Так, виходячи зі змісту пункту 2 частини другої статті 353 КАС України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
83. Із вказаних положень процесуального закону акцентується увага не лише на помилковому розгляді судом справи у порядку спрощеного позовного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, але й на необхідності зазначення у касаційній скарзі порушень норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.
84. У випадку справи, що розглядається, скаржник не наводить порушень норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи в розрізі помилкового розгляду її (цієї справи) в порядку спрощеного позовного провадження, як підстав, які зумовили недостатнє дослідження обставин справи при виборі судом саме цього порядку судового провадження.
85. Натомість касатор звертає увагу на тому, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного письмового провадження без виклику сторін, яка стосується конституційних (фундаментальних) прав позивача та зачіпає його права, свободи та інтереси, а отже підлягає розгляду виключно за правилами загального позовного провадження.
86. Верховний Суд вказує на помилковість цих доводів, з приводу чого зазначає, що за приписами статті 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).
87. Відповідно до частини 2 статті 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
88. Згідно з частиною третьою статті 257 КАС України при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
89. Отже, за загальним правилом, будь-яка справа може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, окрім тих, які обов`язково повинні розглядатися за правилами загального позовного провадження (їх визначено частиною четвертою статті 12, частиною четвертою статті 257 КАС України).
90. Верховний Суд зазначає, що ця справа не належить до категорії справ, які не можуть розглядатися за правилами спрощеного провадження у значенні згаданих статей, а тому суд, беручи до уваги передбачені частиною третьою статті 257 КАС України чинники, може розглянути її як за правилами загального позовного провадження, так і за правилами спрощеного позовного провадження, якщо дійде такого висновку.
91. Як видно із ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року про відкриття спрощеного позовного провадження в цій справі, проаналізувавши положення частини 2 статті 12 КАС України та частини 2 статті 257 КАС України, суд першої інстанції вважав необхідним розглянути вказану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
92. Таким чином, Львівський окружний адміністративний суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим доводи касаційної скарги у цій частині Верховним Судом відхиляються.
93. Щодо інших доводів касаційної скарги, зокрема про те, що суд апеляційної інстанції, встановивши в діях позивача відсутність конфлікту інтересів, повинен був також в цій частині визнати протиправним оскаржуване рішення відповідача та скасувати це рішення в цілому, колегія суддів зазначає наступне.
94. Під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та адвокатської етики, виконувати інші обов`язки, передбачені законодавством (пункт 1, 6 частини 1 статті 21 Закону № 5076-VI).
95. Статтею 7 Правил закріплено, що у своїй професійній діяльності адвокат зобов`язаний використовувати свої знання та професійну майстерність для належного захисту й представництва прав та законних інтересів клієнта, дотримуючись чинного законодавства України, сприяти утвердженню та практичній реалізації принципів верховенства права та законності. Адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.
96. Відповідно до частин 1, 3 та 5 статті 12 Правил при здійсненні професійної діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватись загальноприйнятих норм ділового етикету, в тому числі щодо зовнішнього вигляду.
97. Статтею 12-1 визначено, що адвокат повинен бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки.
98. У відносинах з будь-якими особами, з якими адвокат взаємодіє в процесі виконання доручення клієнта, адвокат має дотримуватись вимог Правил у частині, застосовній до цих відносин (ст. 49 Правил).
99. Отже, як вірно зазначали суди попередніх інстанцій, наведені вище норми законодавства свідчать про те, що адвокат у своїй професійній діяльності зобов`язаний дотримуватись загальноприйнятих норм ділового етикету, не вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству, бути добропорядним, чесно та гідно виконувати свої професійні обов`язки.
100. В контексті встановлених обставин цієї справи, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій, що позивачем вказаних норм не дотримано, та вживаючи образливі, грубі, неетичні, зроблені у неприпустимій формі і погрозливі слова та фрази, позивач ОСОБА_1 діяв всупереч наведеним вимогам Правил адвокатської етики.
101. Верховний Суд критично оцінює таку поведінку позивача як представника професії адвоката та носія спеціальних морально-етичних обов`язків, визначених у Правилах адвокатської етики.
102. На переконання колегії суддів Верховного Суду, встановлені судами обставини в достатній мірі підтверджують неетичну поведінку ОСОБА_1 не тільки, як фізичної особи, але як адвоката, які з огляду на співмірність вчиненого є підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у тій формі, в якій визначив відповідач.
103. Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені   Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
104. Верховний Суд у постанові від 26 січня 2023 року у справі № 420/5597/19 виснував, що критерії «грубого» порушення Правил адвокатської етики не визначені на нормативно-правовому рівні, а тому визначення «грубості» дисциплінарного правопорушення, а також обрання суворості дисциплінарного стягнення належить до дискреційних повноважень кваліфікаційно-дисциплінарних комісій адвокатури.
105. Суд апеляційної інстанції, зокрема, надав оцінку діям відповідача на критерій їх відповідності приписам частини 2 статті 2 КАС України та встановив, що    відповідач при вирішенні питання про обрання дисциплінарного стягнення врахував усі обставини, встановлені під час дисциплінарного провадження, і рішення про притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності містить належне обґрунтування обрання саме такого виду дисциплінарного стягнення як зупинення права на заняття адвокатської діяльності строком на один рік.
106. Водночас, встановивши відсутність «конфлікту інтересів» як однієї із підстав притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, суду апеляційної інстанції, з огляду на вимоги статті 2 КАС України, слід було визнати протиправним і скасувати оскаржуване рішення відповідача в цій частині, а саме - в частині притягнення адвоката ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання адвокатом ОСОБА_1 своїх професійних обов`язків, передбачених ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо уникнення конфлікту інтересів, порушення статей 4, 28 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо конфлікту інтересів.
107. Таким чином, доводи касаційної скарги частково знаходять своє підтвердження під час розгляду цієї справи в суді касаційної інстанції
108. Щодо доводів позивача про неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, а саме, зокрема, статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), Верховний Суд зазначає наступне.
109. Стаття 8 Конвенції висловлює, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
110. Верховним Судом беруться до уваги висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Намазов проти Азербайджану» (заява № 74354/13).
111. ЄСПЛ у цій справі, окрім іншого вказував: «Суд зазначає, що в цій справі сторонами не заперечується те, що позбавлення заявника права на заняття адвокатською діяльністю, яке заважає йому здійснювати адвокатську діяльність, було втручанням у реалізацію його права на повагу до свого приватного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції. Суд поділяє цю позицію (див. Bigaeva v. Greece, № 26713/05, §§ 22-25, 28 травня 2009; Mateescu v. Romania, № 1944/10, § 27, 14 січня 2014; та Lekaviиienл v. Lithuania, № 48427/09, § 38, 27 червня 2017). Статтю 8 Конвенції порушуватиме таке втручання, що не може бути виправданим згідно з пунктом 2 статті 8 як здійснюване «відповідно до закону» та яке не переслідуватиме одну або декілька законних цілей, перелічених у цій статті, і не буде «необхідними у демократичному суспільстві» для досягнення поставленої мети або цілей» (п. 40, 41 рішення).
112. Отже, відповідний суд повинен встановити чи таке втручання здійснено відповідно до закону та є легітимним.
113. Повертаючись до національного законодавства, слід зауважити, що статтею 34 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено підстави, що слугують підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката. 
114. Серед цих підстав є порушення правил адвокатської етики та невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків. 
115. Дисциплінарна палата Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури відповідно до статті 41 цього Закону та статті 53 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката може прийняти рішення про зупинення права заняття адвокатською діяльністю строком на один рік в разі встановлення грубого порушення адвокатської етики. 
116. Отже втручання, що відбулось в рамках спірних правовідносин, здійснено відповідно до Закону. 
117. Окрім того, Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правила адвокатської етики чітко визначають які правила поведінки адвокатів, так і підстави для притягнення останніх до дисциплінарної відповідальності.
118. Суд вважає, що роль адвокатів у системі правосуддя тягне за собою ряд обов`язків та обмежень, особливо у зв`язку з їх професійною діяльністю, яка повинна бути прямою, чесною і гідною (рішення Європейського суду з прав людини Касадо Кока проти Іспанії, 24.02.1994, §46). 
119. Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
120. Відповідно до частини 1 статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених   статтею 341   цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
121.  З огляду на вказане Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності прийняття рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 у вигляді зупинення права на заняття адвокатської діяльності строком на один рік відповідності законній меті.
122. Водночас, суд касаційної інстанції констатує неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, який, встановивши відсутність у діях позивача «конфлікту інтересів», недоліків суду першої інстанції не виправив, а рішення суду першої інстанції змінив, при цьому оскаржуване рішення відповідача в частині  притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання адвокатом ОСОБА_1 своїх професійних обов`язків, передбачених ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо уникнення конфлікту інтересів, порушення статей 4, 28 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо конфлікту інтересів протиправним не визнав і не скасував.
123. Верховний Суд вважає, що із урахування наведених вище висновків щодо відсутності у діях позивача «конфлікту інтересів», задля реалізації ефективного способу захисту порушених прав ОСОБА_1 , касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, оскаржувані судові рішення у цій справі - скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково: визнати протиправним і скасувати Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №8/ІІ/5-2020 від 28 серпня 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за неналежне виконання адвокатом ОСОБА_1 своїх професійних обов`язків, передбачених ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо уникнення конфлікту інтересів, порушення статей 4, 28 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо конфлікту інтересів. 
124. В іншій частині стосовно притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності, в контексті встановлених обставин у справі (щодо неетичної поведінки позивача як адвоката), оскаржуване рішення відповідача є таким, що відповідає критеріям, визначених у статті 2 КАС України та законній меті.
125. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
126. Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
127. Матеріалами справи підтверджується, що за подання позовної заяви ОСОБА_1 було сплачено судовий збір в сумі 840,80 грн (згідно квитанції № 11 від 10.09.2020), за подання апеляційної скарги - 1   261,20 грн (згідно квитанції № 29791296 від 07.12.2020), за подання касаційної скарги - 1681,60 грн. (згідно квитанції 4248-1408-0323-3034 від 09.04.2021).
128. Враховуючи те, що суд касаційної інстанції ухвалює нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог особи, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем судових витрат в частині сплати судового збору, наявні підстави для стягнення таких судових витрат за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1891,80 грн.:
420,40 грн. (0,5 х 840,80 грн.) за подання позовної заяви;
630,60 грн. (0,5 х 1   261,20 грн.) за подання апеляційної скарги;
840,80 грн. (0,5 х 1681,60 грн.) за подання касаційної скарги.
Керуючись статтями 2, 9, 139, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359, Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1.   Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2021 року та рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2020 року у справі №380/7577/20 скасувати.
3. Прийняти у справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерного товариства «Ідея Банк», про визнання протиправним та скасування рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, задовольнити частково:
Визнати протиправним і скасувати Рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області №8/ІІ/5-2020 від 28 серпня 2020 року в частині притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності за невиконання, неналежне виконання адвокатом ОСОБА_1 своїх професійних обов`язків, передбачених ст. 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо уникнення конфлікту інтересів, порушення статей 4, 28 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо конфлікту інтересів.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Львівської області (м. Львів, вул. Генерала Чупринки, 71, 79044; Код ЄДРПОУ: 20812415) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати за сплату судового збору у справі №380/7577/20 в сумі 1   891 (одна тисяча вісімсот дев`яносто одна гривня) 80 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не може бути оскаржена.

..................................

..................................

..................................

А.В. Жук
Н.М. Мартинюк,  
Ж.М. Мельник-Томенко,
Судді Верховного Суду