ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/34016/21                                                                    Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 травня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючого судді                                        Кучми А.Ю., 
суддів                                                            Аліменка В.О., Безименної Н.В.
за участю секретаря                                         Островської О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року (м. Київ, дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Волинській області до Державного агентства резерву України, третя особа: Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України про стягнення податкового боргу,-

В С Т А Н О В И Л А :
Головне управління ДПС у Волинській області звернулося з позовом до суду, в якому просить стягнути з Держрезерву, в управлінні якого перебуває ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», податкового боргу в розмірі 30  600  885,44 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що наявність податкового боргу ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» підтверджується судовими рішеннями, а вжиті заходи з погашення податкового боргу не призвели до позитивного результату.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного з`ясування усіх фактичних обставин у справі. Апелянт вказує, що звернення до виконавчої служби на виконання рішення суду про стягнення податкового боргу стосується виключно фізичних осіб, натомість виконання рішень суду про стягнення податкового боргу здійснюється встановлення інкасових доручень на розрахункові рахунки боржника в обслуговуючих банках. Зазначає, що у зв`язку з відсутністю посадових осіб, здійснити опис майна у податкову заставу було неможливо.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.
Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» зареєстроване як юридична особа, перебуває на обліку як платник податків у ГУ ДПС у Волинській області та належить до сфери управління Держрезерв.
Згідно з розрахунком сум податкового боргу, складеним ГУ ДПС у Волинській області, сума податкового боргу ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» складає 30  600  885,44 грн.
Вказаний податковий борг підтверджується рішеннями Волинського окружного адміністративного суду, а саме:
-          від 28 квітня 2014 року у справі №803/774/14 за позовом Головного управління Міндоходів у Волинській області до ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» про стягнення податкового боргу в сумі 7  394  168,05 грн, в тому числі з податку на прибуток в сумі 4  875  000,00 грн, з податку на додану вартість в сумі 2  519  168,05 грн;
-           07 жовтня 2014 року у справі №803/1881/14 за позовом Головного управління Міндоходів у Волинській області до ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2»про стягнення податкового боргу в сумі 9  266  130,63 грн, в тому числі з податку на прибуток в сумі 6  231  544,64 грн, з податку на додану вартість в сумі 3  026  265,35 грн, авансових внесків з податку на прибуток в сумі 5  533,00 грн, частини чистого прибутку в сумі 2  787,64 грн;
-          від 10 лютого 2015 року у справі №803/66/15-а за позовом Головного управління ДФС у Волинській області до ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2»про стягнення податкового боргу в сумі 7  550  214,90 грн, в тому числі з податку на прибуток в сумі 4  035  018,51 грн, з податку на додану вартість в сумі 3  453  026,64 грн, авансових внесків з податку на прибуток в сумі 22  761,60 грн, земельного податку з юридичних осіб (Луцький район) в сумі 13  450,55 грн, земельного податку з юридичних осіб (м. Луцьк) в сумі 17  797,60 грн, штрафних санкцій за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування РРО, що підтверджується розрахунком сум податкового боргу, в сумі 8  160,00 грн;
-          від 11 грудня 2020 року у справі №140/11154/20 за позовом Головного управління ДПС у Волинській області до ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» про стягнення податкового боргу в сумі 6  390  371,86 грн, в тому числі з податку на прибуток в сумі 1  020,00 грн, з податку на додану вартість в сумі 2  688  595,89 грн, земельного податку з юридичних осіб в сумі 121  028,06 грн, рентної плати за користування радіочастотним ресурсом України в сумі 259,40 грн, надходження від розміщення відходів у спеціально відведених для цього місцях в сумі 1  204,80 грн, військового збору в сумі 288  651,27 грн, рентної плати за спецвикористання води (крім рентної плати за спецвикористання води водних об`єктів місцевого значення в сумі 6  877,09 грн, екологічного податку, який справляється за викиди в атмосферне повітря забруднюючих речовин стаціонарними джерелами забруднення в сумі 988,43 грн, податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податків у вигляді зарплати в сумі 3  072  040,10 грн, рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення в сумі 1  975,66 грн, земельного податку з юридичних осіб (Луцьк) в сумі 86  004,13 грн, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується юридичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 49  368,18 грн, земельного податку з юридичних осіб (Шацький район) в сумі 12  358,85 грн.
Враховуючи, необхідність стягнення з Держрезерву податкового боргу ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», яке перебуває в його управлінні у розмірі 38  796  971,51 грн, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено вжиття всіх вичерпних заходів з погашення податкового боргу третьої особи за рахунок його коштів та майна, у тому числі за рахунок додаткових джерел, що є передумовою стягнення з Держрезерву податкового боргу третьої особи.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно пунктів 87.1, 87.2 статті 87 Податкового кодексу України джерелами самостійної сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів.
Джерелом самостійної сплати грошових зобов`язань з податку на додану вартість є суми коштів, що обліковуються в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, та джерела, зазначені в абзаці першому цього пункту.
Сплата грошових зобов`язань або погашення податкового боргу платника податків з відповідного платежу може бути здійснена також за рахунок надміру сплачених сум такого платежу (без заяви платника) або за рахунок помилково та/або надміру сплачених сум з інших платежів (на підставі відповідної заяви платника) до відповідних бюджетів.
Не можуть бути джерелом погашення податкового боргу, крім погашення податкового боргу з податку на додану вартість, кошти на рахунку платника в системі електронного адміністрування податку на додану вартість.
Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.
Пункт 87.5 статті 87 Податкового кодексу України передбачає, що у разі якщо здійснення заходів щодо продажу майна платника податків не привело до повного погашення суми податкового боргу, орган стягнення може визначити додатковим джерелом погашення податкового боргу дебіторську заборгованість платника податків, строк погашення якої настав та право вимоги якої переведено на контролюючі органи.
Така дебіторська заборгованість продовжує залишатися активом платника податків, що має податковий борг, до надходження коштів до бюджету за рахунок стягнення цієї дебіторської заборгованості. Контролюючий орган повідомляє платника податків про таке надходження коштів в п`ятиденний термін з дня отримання відповідного документа.
За приписами пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
У відповідності до пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання органам державної податкової служби, у розмірі суми податкового боргу або його частини.
Стаття 96 Податкового кодексу України регулює погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, та комунальних підприємств.
Так, відповідно до пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України, у разі якщо сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, у тому числі казенного підприємства, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесене в податкову заставу та відчужено, контролюючий орган зобов`язаний звернутися до органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків, з поданням щодо прийняття рішення про:
96.2.1. надання відповідної компенсації з бюджету за рахунок коштів, призначених для утримання такого органу виконавчої влади, до сфери управління якого належить такий платник податків;
96.2.2. досудову санацію такого платника податків за рахунок коштів державного бюджету;
96.2.3. ліквідацію такого платника податків та призначення ліквідаційної комісії;
96.2.4. виключення платника податків із переліку об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації відповідно до закону, з метою порушення справи про банкрутство, у порядку, встановленому законодавством України.
Пункт 96.3 статті 96 Податкового кодексу України встановлює, що відповідь щодо прийняття одного із зазначеного у пункті 96.2 цієї статті рішень надсилається контролюючому органу протягом 30 календарних днів з дня направлення звернення.
У разі неотримання зазначеної відповіді у визначений цим пунктом строк або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог контролюючий орган зобов`язаний звернутися до суду із позовною заявою про звернення стягнення податкового боргу на кошти державного органу чи органу місцевого самоврядування, в управлінні якого перебуває таке державне (комунальне) підприємство або його майно.
З наведених норм вбачається, що положення пунктів 96.2 та 96.3 статті 96 Податкового кодексу України, якими встановлені особливості погашення податкового боргу державних підприємств, які не підлягають приватизації, підлягають застосуванню лише після вчинення податковим органом заходів, передбачених статтею 95 цього Кодексу, а саме у разі, коли сума коштів, отримана від продажу внесеного в податкову заставу майна державного підприємства, яке не підлягає приватизації, не покриває суму податкового боргу такого платника податків і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням публічних торгів, або у разі відсутності майна, що відповідно до законодавства України може бути внесене в податкову заставу та відчужено.
В свою чергу, право на звернення до суду про стягнення податкового боргу на кошти державного органу, в управлінні якого перебуває державне підприємство, яке має податковий борг, виникає у контролюючого органу лише у разі неотримання відповіді органу управління або отримання відповіді про відмову у задоволенні його вимог.
Таким чином, ГУ ДПС у Волинській області має довести, що майно третьої особи не підлягає приватизації, позивачем вжито вичерпних заходів щодо погашення податкового боргу, а також дотримано всіх правил та процедур, які є передумовою звернення з поданням до Держрезерву про стягнення сум податкового боргу ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» та звернення із відповідним позовом.
Зокрема, для цілей стягнення з відповідача податкового боргу ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» позивач повинен довести: відсутність у підприємства майна, яке в контексті положень пункту 96.2 статті 96 Податкового кодексу України може бути джерелом погашення податкового боргу та яке не входить до складу цілісного майнового комплексу державного підприємства, або, у разі наявності такого майна та здійснення заходів з його реалізації, недостатність коштів, отриманих від його реалізації, для погашення податкового боргу; відсутність у підприємства у розумінні положень пункту 87.5 статті 87 та пункту 95.22 статті 95 Податкового кодексу України додаткових джерел погашення податкового боргу (дебіторської заборгованості), або недостатність коштів, стягнутих з дебітора боржника в погашення податкового боргу підприємства.
Згідно з розрахунком сум податкового боргу, складеним ГУ ДПС у Волинській області, сума податкового боргу ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» складає 30  600  885,44 грн, наявність якого підтверджена у рішеннях Волинського окружного адміністративного суду, які набрали законної сили.
При цьому факт наявності у ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» податкового боргу не заперечується відповідачем та третьою особою, а також встановлено у рішенні Волинського окружного адміністративного суду від 07 липня 2022 року у справі №140/15072/21 за позовом ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» до ГУ ДПС у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили.
Разом із цим, визначальним при вирішенні цього спору є не тільки наявність у третьої особи податкового боргу, а й вжиття позивачем усіх вичерпних заходів, спрямованих на погашення такого податкового боргу.
Так, позивач звертався до Держрезерву з листом від 29 липня 2020 року №18666/10/03-20-10-01-13, в якому просив вжити відповідних заходів щодо забезпечення коштами для розрахунків з бюджетом ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», виділити ліквідне з метою проведення його опису в податкову заставу та з подальшою реалізацією в рахунок погашення податкового боргу.
Держрезерв, розглянувши звернення позивача, у листі від 09 вересня 2020 року №2168/04-20 повідомив таку інформацію: відповідно до пункту 3 статті 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв» запаси державного резерву незалежно від його місцезнаходження, а також підприємства, установи і організації та інші об`єкти, що входять до системи державного резерву, і земельні ділянки, на яких вони розміщені, є державною власністю і не підлягають приватизації та іншим видам відчуження; Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» не передбачено кошти для Держрезерву на погашення податкового боргу та платежів до бюджету ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2»; Держрезервом буде направлена вимога до ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» про вжиття заходів з погашення податкового боргу (реструктуризація, списання тощо).
У листі від 27 жовтня 2020 року №2638/0/4-20 відповідач знову повідомив позивача про те, що нерухоме майно об`єктів державної власності, які не підлягають приватизації, не може бути відчужене, а Законом України про державний бюджет не передбачено коштів Держрезерву для погашення боргу ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2».
З метою виконання судових рішень позивач направив до банківських установ інкасові доручення: від 15 червня 2021 року №1093-1096 (АТ «Райффайзен Банк Аваль»); від 02 вересня 2021 року №№1758-1764 (Волинське ГРУ АТ КБ «Приватбанк», Луцьк); від 02 вересня 2021 року №№1765-1768 (AT «ОТП Банк»); від 02 вересня 2021 року №№ 1753, 1755 (АТ «Райффайзен Банк Аваль»); від 02 вересня 2021 року №№1769-1772 (AT «ОТП Банк»); від 22 жовтня 2021 року №№2291-2298 (AT «ОТП Банк»).
Вказані інкасові доручення повернуті без виконання у зв`язку з відсутністю коштів на рахунках та через те, що надійшло інкасове доручення за іншим виконавчим документом, ніж той для забезпечення якого накладено арешт і на цьому рахунку немає інших (крім арештованих) коштів.
Головне управління ДПС у Волинській області звернулося до відповідача у листі від 03 грудня 2020 року №27625/10/03-20-13-02-13 з пропозицією розглянути можливість щодо прийняття відповідного рішення, перелік можливих варіантів якого передбаченого пунктом 96.2 статті 96 Податкового кодексу України.
Відповідач листом від 04 січня 2021 року №9/0/4-21 знову повідомив, що нерухоме майно об`єктів власності, що не підлягають приватизації, не може бути відчужене, передане до статутного капіталу господарських організацій і щодо не можуть вчинятися дії, наслідком яких може були їх відчуження.
Разом із тим, вжиті позивачем заходи з погашення податкового боргу ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» не є достатніми та вичерпними. Зокрема, позивач не довів, а у справі відсутні докази звернення позивача до виконавчої служби з метою примусового виконання судових рішень у справах про стягнення заборгованості з третьої особи; відсутні докази звернення до суду про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків; позивач не надав доказів прийняття рішення про опис майна у податкову заставу та складення акта опису майна.
Крім того, у справі не міститься доказів відсутності у третьої особи майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, і позивач не досліджував можливість погашення податкового боргу за рахунок готівки, яка надходить до підприємства.
Позивач також не надав доказів вжиття заходів щодо виявлення додаткових джерел погашення податкового боргу третьої особи, а саме - вжиття заходів щодо стягнення сум дебіторської заборгованості з дебіторів боржника та недостатності стягнутих коштів для цілей погашення податкового боргу підприємства.
Наведене у свою чергу свідчить про недоведеність вжиття позивачем всіх вичерпних заходів з погашення податкового боргу третьої особи за рахунок його коштів та майна, у тому числі за рахунок додаткових джерел, що є передумовою стягнення з Держрезерву податкового боргу третьої особи.
Зазначена правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 серпня 2021 року у справі №280/101/19 та від 04 квітня 2019 року у справі №816/2436/16.
Колегія суддів дійшла висновку, що позивач не надав доказів на підтвердження отримання недостатньої суми грошових коштів від продажу внесеного в податкову заставу майна Державного підприємства «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» Державного агентства резерву України або відсутності в нього майна, яке може бути внесене в податкову заставу та відчужене.
Більше того, контролюючим органом не надано доказів виявлення додаткових джерел погашення податкового боргу державного підприємства у вигляді дебіторської заборгованості платника податків та її стягнення в порядку пункту 95.22 статті 95 цього Кодексу.
На переконання колегії суддів, вчинення позивачем вказаних дії враховуючи їх періодичність, зволікання та несистемність, у своїй сукупності є недостатнім для задоволення позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2020 у справі №826/15776/15.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 грудня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст.  328,  329 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено 19.05.2023.
Головуючий суддя:                                                                                        А.Ю. Кучма 

                                                                                                                          В.О. Аліменко

                                                                                                              Н.В. Безименна