ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

10 квітня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 733/602/20
Головуючий у першій інстанції - Карапиш Т. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/115/23

Чернігівський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.
секретар: Поклад Д.В.

учасники справи:
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
треті особи: ОСОБА_3 , Ічнянська міська рада Чернігівської  області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області у складі судді Карапиш Т.В. від 21 червня 2022 року, місце ухвалення рішення м.Ічня, дата складання повного тексту рішення - 30 червня 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння, що є у спільній сумісній власності, треті особи: ОСОБА_3 , Ічнянська міська рада Чернігівської області,
                         
                         В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння, що є у спільній сумісній власності, зазначивши третіми особами: ОСОБА_3 , Ічнянську міську раду Чернігівської області, в якій просила: виділити їй в натурі 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4941-4943/18-23  (варіант №3),  а  саме,  виділити  ОСОБА_1 : 1-1 тамбур - 6,4 кв.м, 1-2 частину коридора - 3,8 кв.м, 1-5 - кімнату - 7,9 кв.м, 1-6 - кімнату - 16,5  кв.м,  разом  по ж/будинку - 34,6 кв.м, Пг - погріб, Д-1 - баню, частину огорожі, ворота з хвірткою, разом по будівлям та спорудам - 34,6 кв.м; за отримання надлишку (2,2 кв.м) при розподілі на 3/4 і 1/4 частки, другий співвласник (позивач ОСОБА_1 ) повинна сплатити відповідачу ОСОБА_2 компенсацію в розмірі 4 243 грн. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.02.2020 року за нею було визнано право власності в порядку спадкування на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , який належав померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємцем якого був ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив на неї своїх спадкових прав, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач зазначала, що зважаючи на спірні стосунки із відповідачем ОСОБА_2 , яка є співвласником вищевказаного житлового будинку, ОСОБА_1 не може укласти із нею договір про поділ нерухомого майна, оскільки відповідач заперечує проти його укладення, і тому між ними існує спір про порядок користування даним домоволодінням. У вимогах заявленого позову позивач просила суд виділити їй в натурі 1/4 частину житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними будівлями та спорудами, відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4941-4943/18-24 за варіантом №3.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21.06.2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння, що є у спільній сумісній власності, задоволено повністю. Судом виділено ОСОБА_1 в натурі 1/4 частину із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 : у житловому будинку А-1: 1-1 тамбур - 6,4 кв.м, 1-2 частину коридора - 3,8 кв.м, 1-5 кімната 7,9 кв.м, 1-6 кімната 16,5 кв.м, разом по ж/будинку 34,6 кв.м; у надвірних будівлях та спорудах: Пг погріб, Д-1 Баня, частина огорожі, ворота з хвірткою, разом по будівлям та спорудам: 34,6 кв.м. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_1 щодо співвласника ОСОБА_2 у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованому в АДРЕСА_1 , у зв`язку з виділом їй у натурі 1/4 частки цього майна. Судом виділено ОСОБА_2 в натурі 3/4 частки із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 : у житловому будинку А-1: 1-2 частина коридора - 5,5 кв.м, 1-3 кладова - 7,8 кв.м., 1-4 коридор - 4,8 кв.м, 1-7 кімната - 15,1 кв.м, 1-8 вітальня  -  12,3  кв.м,  1-9  кухня-котельня  -  9,0 кв.м, 1-10 санвузол - 5,6 кв.м, 1-11 коридор - 11,6 кв.м, 1-12 кімната - 23,3 кв.м, разом по ж/будинку: 95,0 кв.м; у надвірних будівлях та спорудах: Б-1 господарська будівля (літня кухня), Б-1 господарська будівля (кімната), Б-1 Господарська будівля (гараж), частина огорожі, ворота з хвірткою, разом по будівлям та спорудам: 95,0 кв.м. Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 щодо співвласника ОСОБА_1 у житловому будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 , у зв`язку з виділом у натурі 3/4 частки цього майна. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 провести ремонтно-будівельні роботи: улаштувати тамбур входу; обладнати вхідний дверний проріз; улаштувати перегородку в коридорі 1-2; обладнати дверні прорізи між приміщеннями 1-2, 1-5 та 1-6; демонтувати та закласти дверний поріз між приміщеннями 1-4, 1-5, 1-6 та 1-6, 1-7. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 243 (чотири тисячі двісті сорок три) грн. грошової компенсації за зменшення ідеальної частки при виділі частки із житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. 

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.06.2022 року, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.06.2022 року підлягає скасуванню, оскільки його судом ухвалено із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, при цьому, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, які є неповно з`ясованими судом, хоча мають значення для справи. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що 22.02.2022 року, після виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, суд першої інстанції, згідно статті 244 ЦПК України, поновив провадження, при цьому жодним не зазначивши в ухвалі про підстави такого поновлення, і не вказавши жодних відомостей про процесуальні дії, які необхідно вчинити. В той же час, як стверджує апелянт, після поновлення провадження у справі стороною позивача в наступному судовому засіданні було подано письмові докази, за відсутності яких суд мав би відмовити у задоволенні вимог заявленого позову. Апелянт вказує, що сторона відповідача заперечувала проти приєднання відповідних доказів, оскільки вони подані з порушенням вимог статті 83 ЦПК України. Апелянт   зазначає,   що   згідно   висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4941-4943/18-24 від 14.02.2019 року, який прийнято до уваги судом першої інстанції, при виділі позивачу в натурі 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 за варіантом розподілу №3, наявна вимога про обов`язкову добудову тамбуру, проте, не зазначено його розміру. При цьому, земельна ділянка, на якій розташовано будинок, не розподіляється між сторонами, і залишається у спільному користуванні обох співвласників, і тому для будівництва такої прибудови у дворі загального користування є обов`язковою згода іншого співвласника. Апелянт стверджує, що такі роботи, як добудова приміщення, відносяться до переобладнання, на яке необхідно мати дозвіл відповідного органу влади та/або місцевого самоврядування, щодо здійснення такого будівництва, а саме, прибудови тамбуру та втручання в огороджувальні та несучі конструкції для облаштування дверного прорізу в несучій стіні, також необхідні висновки відповідних органів. При цьому, позивачем не надано доказів щодо отримання нею відповідних документів щодо приєднання та підключення до інженерних мереж для забезпечення такої прибудови газовим опаленням, водопостачанням та енергопостачанням. Апелянт вважає неналежним доказом лист директора КП "Архітектура Ічнянщини" від 01.06.2022 року №27-22, в якому зазначено, що всі три варіанти поділу спірного житлового будинку не передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні мережі загального користування, а отже, не потребують документації на право їх виконання та після виконання зазначених робіт, введення об`єкта в експлуатацію не потрібне. Апелянт вказує, що висновки даного листа суперечать нормам ДБН, і також спірний житловий будинок директором КП ''Архітектура Ічнянщини'', не оглядався. Апелянт не погоджується із посиланням суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 21.06.2022 року на ті обставини, що третій варіант розподілу будинку співпадає із фактичним порядком користування, оскільки наразі будинок повністю перебуває у користуванні відповідача, і позивач ним не користується, маючи інше власне житло. Апелянт стверджує, що за третім варіантом розподілу спірного будинку, відповідач позбавлена можливості вільно користуватись тими кімнатами, які їй мають  бути  виділені.  Апелянт  вказує,  що  суд  першої  інстанції  не конкретизував обов`язки кожного із співвласників у проведенні відповідних ремонтно-будівельних робіт, відсутній дозвіл органу місцевого самоврядування на перебудови і переобладнання. Доводи апеляційної скарги зазначають, що спірний будинок з надвірними будівлями не може бути предметом поділу (виділу), оскільки до його складу входять самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна. 

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції відповідач ОСОБА_2 та її представник - адвокат Зарічна Л.А. підтримали вимоги та доводи поданої апеляційної скарги. 
В судове засідання апеляційного суду позивач ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 , представник третьої особи - Ічнянської міської ради Чернігівської області, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду даної справи, не з`явились. Від позивача ОСОБА_1 та третьої особи - Ічнянської міської ради на адресу апеляційного суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. 
Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
  
Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 17.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до Ічнянського районного суду Чернігівської області з даним позовом до ОСОБА_2 про виділ частки домоволодіння, що є у спільній сумісній власності, треті особи: ОСОБА_3 , Ічнянська міська рада Чернігівської області. 
У провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебувала справа №733/2009/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Ічнянської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно та виділ його в натурі.
Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 17.02.2020 року у справі №733/2009/15-ц, позов ОСОБА_1 було задоволено частково. Судом було визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування на 1/4 частку житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованому в АДРЕСА_1 , належного померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , спадкоємцем якого був ОСОБА_5 , який прийняв спадщину, але не оформив на неї своїх спадкових прав, так як помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині виділу спадкового майна в натурі, судом першої інстанції було відмовлено у зв`язку із передчасністю даних вимог, оскільки частки за співвласниками не зареєстровані (а.с.6-9, том 1). Дане рішення суду не оскаржувалось, і набрало законної сили 27.03.2020 року.   
1/4 частина спірного житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , належить, відповідно, ОСОБА_1 , на праві спільної часткової власності, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, дата формування: 02.06.2020 року (а.с.16, том 1).
Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 29.04.2020 року, виданого ПП "Інвентаризатор Ічнянщини", спірний будинок має наступні характеристики: житловий будинок А-1, який складається з: 1.тамбура, площею 6,4 кв.м; 2.коридору, площею 9,3 кв.м; 3.кладової, площею 7,8 кв.м; 4.коридору, площею 4,8 кв.м; 5.кімнати, площею 7,9 кв.м; 6.кімнати, площею 16,5 кв.м; 7. кімнати, площею 15,1 кв.м; 8.вітальні, площею 12,3 кв.м; 9.кухні-котельні, площею 9,0 кв.м; 10.санвузла, площею 5,6 кв.м; 11.мансарди-коридора, площею 11,6 кв.м; 12.мансарди-кімнати, площею 23,3 кв.м; усього: 129,6 кв.м (а.с.10-15, том 1).
В рамках розгляду справи №733/2009/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Ічнянської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно та виділ його в натурі, була проведена судова будівельно-технічна експертиза, і в матеріалах цивільної    справи    №733/2009/15-ц,    том    третій,   міститься    висновок експерта   за  результатами   проведення   судової    будівельно-технічної експертизи №4941-4943/18-24 від 14.02.2019 року. Експертизу було проведено судовим  експертом Чернігівського відділення КНДІСЕ на підставі ухвали Ічнянського районного суду Чернігівської області від 05.06.2018 року про проведення судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №733/2009/15-ц (а.с.11-37, том 3, справи №733/2009/15-ц).
Як    вбачається    із    даного    висновку    експерта    за   результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4941-4943/18-24 від 14.02.2019 року, судовим експертом було запропоновано три можливі варіанти розподілу спірного житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , у наближених до ідеальних часток власності сторін спору, відповідно, ОСОБА_2 - 3/4 та ОСОБА_1 - 1/4.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.06.2022 року, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, із врахуванням фактичних обставин справи та положень норм статей: 355, 356; ч.1,ч.3 статті 358; ч.1,ч.3,ч.4 статті 364; 367, 370 ЦК України, статті 110 ЦПК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України ''Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок'', виходив із тих обставин, що сторони даного спору є співвласниками спірного майна, і відповідно до приписів чинного Законодавства, яке регулює спірні правовідносини, позивач ОСОБА_1 має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. При цьому, договір про виділ у натурі частки із нерухомого спільного майна, а також договір про поділ даного майна між сторонами спору, як співвласниками, не укладався та домовленості з даного приводу між ними відсутні. Суд першої інстанції послався на ті обставини, що висновком експерта №4941-4943/18-24 від 14.02.2019 року визнано за можливе здійснити поділ спірного будинку на 1/4 та 3/4 частини, і при цьому, судовим експертом запропоновано три варіанти можливого поділу. При визначенні варіанту поділу спірного житлового будинку, суд першої інстанції визнав за необхідне застосувати при вирішенні даного спору по суті варіант №3 вказаної судової будівельно-технічної експертизи, який, на думку суду, буде найбільш прийнятним для сторін та справедливим. Як зазначив суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 21.06.2022року, такий варіант розподілу будинку максимально забезпечує однакові умови для співвласників, співпадає із фактичним порядком користування, потребує найменше ремонтно-будівельних робіт, забезпечує зручне користування і експлуатацію будинку та його частинами.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.06.2022 року не узгоджуються із нормами права, які регулюють спірні правовідносини та фактичними обставинами справи, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 21.06.2022 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.   

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що 22.02.2022 року, після виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення рішення, суд першої інстанції, згідно статті 244 ЦПК України, поновив провадження, при цьому жодним не зазначивши в ухвалі про підстави такого поновлення, і не вказавши жодних відомостей про процесуальні дії, які необхідно вчинити.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції, у розумінні статті 376 ЦПК України, оскільки відповідно до ч.2 статті 244 ЦПК України, якщо під час ухвалення рішення виникає потреба з`ясувати будь-яку обставину шляхом повторного допиту свідків або вчинення певної процесуальної дії, суд, не приймаючи рішення, постановляє ухвалу про поновлення судового розгляду. Як зазначено в ухвалі суду першої інстанції від 22.02.2022року (а.с.170, том 1), ''…Під час ухвалення судового рішення після виходу суду до нарадчої кімнати виникла потреба в з`ясуванні обставин, які суттєво можуть вплинути на ухвалення рішення та вчинення певних процесуальних дій.''     

Доводи  апеляційної  скарги  зазначають,  що    згідно    висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4941-4943/18-24 від 14.02.2019 року, який прийнято до уваги судом першої інстанції, при виділі позивачу в натурі 1/4 частини житлового будинку АДРЕСА_1 за варіантом розподілу №3, наявна вимога про обов`язкову добудову тамбуру, проте, не зазначено його розміру. При цьому, земельна ділянка, на якій розташовано будинок, не розподіляється між сторонами, і залишається у спільному користуванні обох співвласників, і тому для будівництва такої прибудови у дворі загального користування є обов`язковою згода іншого співвласника. Апелянт стверджує, що такі роботи, як добудова приміщення, відносяться до переобладнання, на яке необхідно мати дозвіл відповідного органу влади та/або місцевого самоврядування, щодо здійснення такого будівництва, а саме, прибудови тамбуру та втручання в огороджувальні та несучі конструкції для облаштування дверного прорізу в несучій стіні, також необхідні висновки відповідних органів. При цьому, позивачем не надано доказів щодо отримання нею відповідних документів щодо приєднання та підключення до інженерних мереж для забезпечення такої прибудови газовим опаленням, водопостачанням та енергопостачанням. Апелянт вважає неналежним доказом лист директора КП "Архітектура Ічнянщини" від 01.06.2022 року №27-22, в якому зазначено, що всі три варіанти поділу спірного житлового будинку не передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні мережі загального користування, а отже, не потребують документації на право їх виконання та після виконання зазначених робіт, введення об`єкта в експлуатацію не потрібне. Апелянт вказує, що висновки даного листа суперечать нормам ДБН, і також спірний житловий будинок директором КП ''Архітектура Ічнянщини'', не оглядався. Апелянт не погоджується із посиланням суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 21.06.2022 року на ті обставини, що третій варіант розподілу будинку співпадає із фактичним порядком користування, оскільки наразі будинок повністю перебуває у користуванні відповідача, і позивач ним не користується, маючи інше власне житло. Апелянт стверджує, що за третім варіантом розподілу спірного будинку, відповідач позбавлена можливості вільно користуватись тими кімнатами, які їй мають  бути  виділені.  Апелянт  вказує,  що  суд  першої  інстанції  не конкретизував обов`язки кожного із співвласників у проведенні відповідних ремонтно-будівельних робіт, відсутній дозвіл органу місцевого самоврядування на перебудови і переобладнання. Доводи апеляційної скарги зазначають, що спірний будинок з надвірними будівлями не може бути предметом поділу (виділу), оскільки до його складу входять самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна. 

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.06.2022 року, виходячи із наступного. 

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не спростовують висновків оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.06.2022 року, які узгоджуються із приписами вищезазначених норм Закону, що регламентують спірні правовідносини, відносно того, що виділ часток (поділ) жилого будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку, відповідно до часток співвласників. При цьому, оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, які відповідають розміру і вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані, як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, а також договір про поділ цього майна між сторонами спору, як між співвласниками, не укладався, і відповідні домовленості між ними з даного приводу між ними відсутні.

Відповідно до приписів статті 110 ЦПК України, яка регламентує оцінку висновку експерта судом, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що наявний в матеріалах цивільної справи №733/2009/15-ц  (а.с.11-37,  том  3,  справи  №733/2009/15-ц)  висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №4941-4943/18-24 від 14.02.2019 року, складений експертом Чернігівського відділення КНДІСЕ, відповідає вимогам статей: 77, 78, 108, 110 ЦПК України.

Відповідно до роз`яснень п.6, п.7, п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" №7 від 04.10.1991 року (із подальшими змінами), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При поділі жилого будинку  суд  зобов`язаний  зазначити  в  рішенні, яка відокремлена (ізольована  після  переобладнання) частина будинку конкретно виділяється, і яку частку в будинку  вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.  

Як вбачається із листа директора КП "Архітектура Ічнянщини" від 01.06.2022 року №27-22 (а.с.186, том 1), запропоновані експертом у висновку судової будівельно-технічної експертизи №4941-4943/18-24 від 14.02.2019 року варіанти поділу житлового будинку, не передбачають втручання в несучі конструкції та інженерні мережі загального користування. А отже, не потребують отримання документації на право їх виконання. Після виконання зазначених робіт, введення об`єкта в експлуатацію не потрібно (стаття 152 ЖК України, зі змінами). В даному випадку передбачено лише замурування існуючих дверних пройомів, влаштування дверних пройомів не в несучих або зовнішніх стінах, облаштування перегородки в веранді. Такі переобладнання не вимагають отримання дозволу уповноваженого органу у сфері містобудування (п.1 Постанова КМУ №406 від 07.06.2017 р.). Облаштування тамбуру являється рекомендацією, і не являється вимогою про його обов`язкове спорудження. Погріб під житловим будинком являється невід`ємною частиною житлового будинку (приймається по вартості). Погріб (льох) передбачають ще на стадії проектування житлового будинку прямо під ним.     

Апелянт вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на даний лист директора КП "Архітектура Ічнянщини" від 01.06.2022 року №27-22.      

При цьому, відповідно до ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи апеляційної скарги не містять собі належних та достатніх, у розумінні статей:77,80 ЦПК України, доказів на спростування викладеної інформації у вищезазначеному листі директора КП "Архітектура Ічнянщини" від 01.06.2022 року №27-22.      

Доводи апеляційної скарги щодо того, що спірний будинок з надвірними будівлями не може бути предметом поділу (виділу), оскільки в ньому є самочинно збудовані приміщення, на думку апеляційного суду, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення сулу першої інстанції від 21.06.2022 року, оскільки не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що будівництво об`єкта нерухомого майна, його реконструкція, перебудова, надбудова вже існуючого об`єкта, є самочинними за наявності будь-якої з умов, зазначених у статті 376 ЦК України. Збудований льох не потребує надання дозволів органів місцевого самоврядування та дозволів на виконання будівельних робіт, а тому не може вважатися самочинним будівництвом, у розумінні даного припису Закону. 

Апелянт не погоджується із посиланням суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 21.06.2022 року на ті обставини, що третій варіант розподілу будинку співпадає із фактичним порядком користування, оскільки наразі будинок повністю перебуває у користуванні відповідача, і позивач ним не користується, маючи інше власне житло. Апелянт стверджує, що за третім варіантом розподілу спірного будинку, відповідач позбавлена можливості вільно користуватись тими кімнатами, які їй мають бути  виділені.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. 
    
В ході судового розгляду даної справи апеляційним судом відповідачу ОСОБА_2 , в порядку ч.5 статті 12 ЦПК України, було роз`яснено право звернення до суду із відповідним клопотанням щодо призначення по даній справі судової експертизи з приводу спірних питань. При цьому, стороною відповідача в ході апеляційного розгляду даної справи клопотання про призначення по справі відповідної судової експертизи, заявлено не було. Крім того, апеляційним судом була вислухана думка сторони відповідача з приводу визначення нею іншого, найбільш прийнятного для ОСОБА_2 , варіанту поділу спірного будинку, із трьох варіантів, запропонованих судовим експертом. При цьому, відповідач ОСОБА_2 взагалі заперечувала щодо поділу спірного будинку, в тому числі, і проти всіх трьох варіантів розподілу, запропонованих судовою експертизою, і заперечувала щодо виділу часток домоволодіння, які є у власності сторін спору.  

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 21.06.2022 року, ухваленого на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих, документально підтверджених обставин, на які сторони даного спору посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду даної справи. 

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21.06.2022 року, необхідно залишити без змін. 

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 червня 2022 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий:                                           Судді: