Номер провадження: 22-ц/813/4903/23 
Справа № 523/627/13- ц
Головуючий у першій інстанції Зудіхін О.В.
Доповідач Коновалова В. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України

10.04.2023 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Коновалової В.А.,
суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П., 
за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,
учасники справи:
позивач – Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»,
відповідачі – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_4 ,
на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013 року, 
за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом,

в с т а н о в и в:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування якого зазначило, що 03.04.2007 року між ОСОБА_5 та Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» укладено кредитний договір № 1101 на суму 20000 грн, строком до 03.04.2010 року. Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» укладено договір поруки з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 03.06.2009 року Суворовським районним судом м. Одеси ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_6 та ОСОБА_2 кредитної заборгованості у розмірі 23729,64 грн. Оскільки кредитний договір не розірвано, а ухвалення рішення про стягнення заборгованості не є підставою для припинення нарахування відсотків Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське міське відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» станом на 26.12.2012 року нараховано заборгованість за процентами та пенею у розмірі 56096,03 грн.
Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишок часткової заборгованості в розмірі 56096,03 грн, яка складається із: прострочені проценти за користування кредитом за період з 20.02.2009 року по 26.12.2012 року – 14767,86 грн, пені за період з 09.04.2012 року 26.12.2012 року - 41328,17 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Суворовський районний суд м. Одеси заочним рішенням від 25 лютого 2023 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом задовольнив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» залишок часткової заборгованості за кредитним договором № 1101 від 03.04.2007 року в розмірі 56096,03 грн, що складається з: прострочені проценти за користування кредитом за період з 20.02.2009 року по 26.12.2012 року – 14767,86 грн, пені згідно даних АБС «Барс Mіllennium» за період з 09.04.2012 року 26.12.2012 року - 41328,17 грн. Стягнув в рівних частках з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 560,96 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмов.
Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що договір поруки між Банком та відповідачам ОСОБА_3 за договором № 1101 від 03.04.2007 року припинено, тому вимоги до відповідача ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.
Позовні вимоги до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 суд першої інстанції вважав обґрунтованими, тому дійшов висновку про їх задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У липні 2021 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про скасування заочного рішення суду. 
Вказана заява ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.07.2021 року залишена без руху та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.08.2021 року повернута.
У грудні 2021 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про скасування заочного рішення суду.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.12.2021 року заява про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду задоволена, заява про перегляд заочного рішення залишена без руху та ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27.07.2022 року повернута.
У серпні 2022 року ОСОБА_4 звернулась до суду з заявою про скасування заочного рішення суду від 25 лютого 2013 року.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.08.2022 року заяву ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду задоволено. Поновлено ОСОБА_4 строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 року у цивільній справі №523/627/13-ц відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 , просить заочне рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 зазначає про те, що судом першої інстанції вона не повідомлена про розгляд всказаної справи, копії позовної заяви та заочного рішення не отримала. 
Також відповідач посилається на те, що банк, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом 02.06.2008 року, змінив строк виконання основного зобов`язання, тому з 03.06.2008 року почав спливати строк позовної давності, який закінчився 06.02.2011 року. З вказаним позовом позивач звернувся до суду після 26.12.2012 року, тому, на думку скаржника, банком пропущено строк позовної давності.
ОСОБА_4 також послалась на те, що нею погашено заборгованість перед банком за кредитним договором № 1101 від 03.04.2007 року, тому вимогу про повторне стягнення процентів та пені вважає необґрунтованою.

(2) Позиція інших учасників справи
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.02.2023 року Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу. Відзиву від ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не надходило.
Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги з додатками ОСОБА_3 направлялась засобами поштового зв`язку, конверт з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення повернувся до суду з зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою».
Враховуючи те, що місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 є м. Бердінськ, яке включено до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, також те, що згідно відповіді Міністерства соціальної політики України № 3652/0/2-23/19 від 26.03.2023 року на ухвалу апеляційного суду від 20.03.2023 року, інформація про реєстрацію ОСОБА_2   як тимчасово-переміщеної особи, станом на 23.03.2023 року у Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб відсутня, останній повідомлявся про постановлення Одеським апеляційним судом ухвали про відкриття провадження у справі від 28.02.2023 року, шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Копія ухвали про відкриття провадження та копія апеляційної скарги направлена Одеським апеляційним судом на електронну адресу представника Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», яка зазначена у відповідній заяві, що підтверджується довідками.
У відзиві на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, зазначаючи, що оскаржуване рішення ухвалено судом першої інстанції в загальному порядку, а не в заочному порядку. Також позивач посилається на положення ч. 2 ст. 358 ЦПК України та вважає, що відповідачем строк на подання апеляційної скарги пропущено. Щодо обставин нарахування заборгованості по процентам та за пенею, позивач посилається на те, що на час прийняття оскаржуваного рішення сталою була інша судова практика, згідно якої дострокове присудження до виконання основного зобов`язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішенням суду і не виключає стягнення процентів, пені та збитків, а також інших штрафних санкцій, передбачених угодою до дня фактичного задоволення.
Копію ухвали про відкриття провадження ОСОБА_4 отримала 06.03.2023 року на електронну пошту, вказану в апеляційній скарзі, що підтверджується довідкою.
В судове засідання відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник позивача судову повістку-повідомлення отримав 15.03.2023 року на електронну пошту з якої здійснювалося спілкування з Одеським апеляційним судом.
Відповідач ОСОБА_4 судову повістку-повідомлення отримала 15.03.2023 року на електронну пошту, вказану в апеляційній скарзі.
Відповідач ОСОБА_3 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у  відповідності до ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнав.
Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала.
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача та відповідача ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Із матеріалів справи вбачається, що сторонами по справі рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованості за договором не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку” № 12 від 24.10.2008 року. 
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2009 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 23729,64 грн. 
З моменту ухвалення рішення суду банком на підставі п. 1.5 кредитного договору № 1101 від 03 квітня 2007 року нараховано відсотки та пеню за користування кредитом, яка станом на 26.12.2012 року становить 56096,03 грн.
Враховуючи, що відповідачами належним чином умови договору не виконувалися, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі 56096,03 грн підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо ОСОБА_3 суд вважав необґрунтованими у зв`язку з тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 2- 1225/09 договір поруки від 03 квітня 2007 року, укладений між банком та ОСОБА_3 припинено. 
Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга в оскаржуваній частині позовних вимог підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що суд може ухвалити заочне рішення при розгляді справи за умови, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання і не з`явився в судове засідання. 
Повідомлення сторін про дату, час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 74- 76 ЦПК України, в редакції на час ухвалення рішення.
       Частинами третьою, п`ятою, статті 74 ЦПК України передбачено, що судові повістки про виклик у суд надсилаються особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам, перекладачам. Судова повістка разом із розпискою, а у випадках,
встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.
Особа вважається належним чином повідомленою, якщо зафіксовано факт отримання нею судової повістки, її відмови в отриманні повістки з додержанням правил доставки та вручення судових повісток або в засобах масової інформації надруковано оголошення про виклик.
Ухвалюючи заочне рішення від 25 лютого 2013 року, суд першої інстанції зазначив, що відповідачі до судового засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, на виконання ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не відомі.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 17 січня 2013 року відкрито провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом та призначено судове засідання на 25.02.2013 року об 11 год 30 хвилин.
Проте в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення судом відповідача ОСОБА_6 про дату, час та місце розгляду справи.
В матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення та поштовий конверт, які повернулися на адресу суду, із зазначенням "за зазначеною адресою не проживає". Зазначені обставини свідчать про те, що у відповідності до положень ст.ст. 74, 76 ЦПК України, в редакції на час розгляду справи, ОСОБА_6 не була належним чином повідомленою про розгляд справи.
Тому доводи відповідача ОСОБА_1  щодо порушення судом порядку ухвалення заочного рішення через її неповідомлення належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в ході якого було прийнято оскаржуване заочне рішення, заслуговують на увагу.
Згідно пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права щодо порядку постановлення заочного рішення, зазначене порушення є обов`язковою підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Судом першої інстанції встановлено, що 03 квітня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (яке змінило найменування на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»), та ОСОБА_8  укладено кредитний договір № 1101, за умовами якого кредитор надав 20000 грн, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 22 % річних, строком на 36 місяців.
Для забезпечення виконання ОСОБА_6  своїх зобов`язань за кредитним договором від 03 квітня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення ВАТ "Ощадбанк" (яке змінило найменування на акціонерне товариство «Державний ощадний банк України») ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договори поруки від 03.04.2007 року № 1101 та № 1101/1, відповідно до пункту 1.1. яких поручителі відповідають перед кредитором в повному об`ємі за своєчасне і повне виконання зобов`язань ОСОБА_7 .
Позичальник і поручителі відповідають перед кредитором, як солідарні боржники (п.2.1.1 договорів поруки).
Солідарні боржники запишаються зобов`язаними перед кредитором до тих пір, поки всі зобов`язання по кредитному договору не будуть виконані повністю.
Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 27 жовтня 2008 року відкрито провадження у справі за позовом відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про повернення боргу за кредитним договором.
Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03 червня 2009 року у справі № 2-1225/09, стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 заборгованість за кредитним договором станом на 19.02.2009 року (з урахуванням уточнень) у розмірі 23729,64 грн, яка складається з 23502,77 грн заборгованість за кредитним договором, 196,87 грн судовий збір та 30 грн витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення суду першої інстанції, набрало законної сили.
Зазначені обставини свідчать про те, що акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 використало право вимоги дострокового повернення всієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також процентів, належних банку відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись в 2008 році до суду із позовом про примусове солідарне стягнення коштів у судовому порядку із боржника ОСОБА_1 , та поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
Такими діями позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.  Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, позбавляє кредитора права на нарахування процентів та пені за кредитним договором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).
Таким чином, після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору у повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Із наданого акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем заборгованість по простроченим процентам за кредитом розрахована за період з 20 лютого 2009 року по 26 грудня 2012 року в сумі 14767,86 грн, пеня за період з 09.04.2012 року по 26.12.2012 року в сумі 41328,17 грн.
Отже, позивачем проценти за кредитом та пеня нараховані після зміни строку виконання зобов`язання задовором від 03 квітня 2007 року.
Звернувшись у 2008 році з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором, банк змінив строк виконання зобов`язання за кредитним договором від 03 квітня 2007 року на 2008 рік, а тому після зміни банком строку кредитування, у зв`язку з чим настав строк повного погашення кредиту позичальником, банк не мав правових підстав для нарахування відповідачам процентів за користування кредитом та пені за період з 20 лютого 2009 року по 26 грудня 2012 року на умовах кредитного договору.
Ураховуючи викладені обставини, а також те, щопоручитель  ОСОБА_2  солідарно відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник  ОСОБА_4 , колегія суддів вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за кредитом за період з 20 лютого 2009 року по 26 грудня 2012 року в сумі 14767,86 грн, пені за період з 09.04.2012 року по 26.12.2012 року в сумі 41328,17 грн, не підлягають задоволенню.
Посилання АТ «Державний ощадний банк України» у відзиві на апеляційну скаргу щодо порядку прийняття рішення Суворовським районним судом м. Одеси від 25.02.2013 року та порушення відповідачем строків на його оскарження не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Частиною четвертою статті 215 ЦПК України,  в редакції на час ухвалення судом першої інстанції рішення, передбачено, що рішення суду складається з резолютивної частини із зазначенням:   висновку суду про задоволення позову  або  відмову  в  позові  повністю чи частково;    висновку суду по суті позовних вимог; розподілу судових витрат; строку і порядку набрання рішенням суду законної сили та його оскарження. 
       Відповідно до  ст. 228 ЦПК України, в редакції на час ухвалення судом першої інстанції рішення, заочне  рішення  може  бути  переглянуте  судом,  що  його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.  Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. 
Отже, ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення до суду що його ухвалив, а для позивача та інших учасників справи - загальний порядок - апеляцiйне оскарження.
Із матеріалів справи вбачається, що 25.02.2013 року представником АТ «Державний ощадний банк України» до суду надана заява про розгляд справи за відсутності представника та не заперечувалося проти ухвалення заочного рішення.
В резолютивній частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 року зазначено, що  заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. 
Таким чином, Суворовським районним судом м. Одеси у відповідності до ч. 4 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині заочного рішення від 25.02.2013 року зазначений строк і порядок його оскарження.
Зазначені обставини свідчать про те, що 25.02.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси  ухвалено заочне рішення у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом.
В матеріалах справи відсутні докази направлення ОСОБА_4 заочного рішення у визначений ЦПК України строк.
Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 12.08.2022 року заяву ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду задоволено. Поновлено ОСОБА_4 строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду.
Вказана ухвала позивачем не оскаржувалася.
Суворовський районний суд м. Одеси ухвалою від 09 грудня 2022 року відмовив  ОСОБА_4 у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 року у цивільній справі № 523/627/13-ц.
Відповідно до частини четвертої статті 231 ЦПК України (в редакції на час постановлення рішення), частини четвертої статті 287 ЦПК України (в редакції на час постановлення ухвали про відмову у перегляді заочного рішення) у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Строк на апеляційне оскарження заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2013 року почав відраховуватися з 09.12.2022 року.
Посилання АТ «Державний ощадний банк України» на положення ч. 2 ст. 358 ЦПК України, із зазначенням що відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином є помилковими, оскільки ЦПК України передбачено спеціальне правило про початок відліку строку на апеляційне оскарження заочного рішення, яке починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Допущені судом порушення норм процесуального права внаслідок розгляду справи за відсутності неналежно повідомленої відповідачки про дату, час і місце засіданні, на що вона посилається в апеляційній скарзі, у відповідності до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Допущене судом неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Щодо суті апеляційної скарги
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).
Апеляційний суд вважає, що рішення суду в частині позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.

Щодо судових витрат
В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_4 при поданні апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 630,60 грн, що підтверджується квитанцією від 26.01.2023 року.
Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», на користь ОСОБА_4 , підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 630,60 грн.
Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України,  Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2013 року в частині позову Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом відмовити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк», код ЄДРПЄУ 09328601, на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , судовий збір в сумі 630 грн 60 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 12 квітня 2023 року.

Головуючий                                                        В.А. Коновалова

Судді                                                                 Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов