ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2023 року
м. Хмельницький

Справа № 686/2899/23
Провадження № 33/4820/233/23

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Болотін С.М., при секретарі – Савчук Н.С., з участю особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , потерпілої ОСОБА_2 , представника потерпілої – адвоката Задорожної Ольги Володимирівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2023 року, -
в с т а н о в и в:

Цією постановою, відносно 

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, - 

закрито адміністративне провадження за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП. 
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення,  ОСОБА_1 інкримінувалося те, що він 25 січня 2023 року о 10 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, які полягали у погрозах фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю останньої. 
Закриваючи провадження у справі, суддя першої інстанції виходив з того, що з між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відбулась побутова сварка, без погроз та насильства. Окрім того, згідно даних протоколу прийняття заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_1 виражався до неї саме нецензурною лайкою, при цьому не вказано щодо погроз в її сторону фізичною розправою та заподіяння шкоди її психічному та фізичному здоров`ю. 
В поданій апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 просить постанову судді скасувати та прийнятий нову, якою ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП. Вважає, що така постановлена із порушенням та неправильним застосуванням норм процесуального і матеріального права. Стверджує, що суддя не повно з`ясував обставини справи, не встановив вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 1732 КУпАП, а також не дав належної оцінки доказам та письмовим поясненням свідків.
Крім того, ОСОБА_2 просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови, оскільки такий пропущений з поважних причин.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, ОСОБА_2 та її представника на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, ОСОБА_1 , який заперечив проти її задоволення, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження та її апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з таких підстав.
 
Відповідно до вимог закону, постанова судді в справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною і обґрунтованою. Виходячи зі змісту вказаної норми закону, постанова судді є обґрунтованою, якщо вона постановлена на матеріалах, повністю зібраних, всебічно досліджених і правильно оцінених суддею, а висновки судді про подію правопорушення чи її відсутність з достовірністю випливають із матеріалів справи. Для цього у постанові повинні бути проаналізовані й оцінені всі розглянуті в судовому засіданні докази, які як підтверджують висновок судді, так і спростовують його. 
При цьому, судді належить дати аналіз усіх зібраних у справі доказів, тобто всіх фактичних даних, які містяться в показаннях особи притягнутої до адміністративної відповідальності, потерпілої та інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення. Прийняття одних і відхилення інших доказів суддею повинно бути мотивовано, не обмежуючись лише зазначенням прізвища потерпілого або назви процесуального документа.
У мотивувальній частині постанови має бути наведена оцінка доводів, на які органи поліції та потерпіла посилалися на обґрунтування вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення. Суддя повинен в результаті ретельного дослідження доказів дати їм у постанові належну оцінку. 
Проте, ці вимоги закону, під час розгляду справи відносно ОСОБА_1 , у повній мірі виконані не були. 
Як вбачається з оскаржуваного процесуального рішення, суддя, всупереч вимогам закону, ретельно не перевірив та не надав належної оцінки показанням потерпілої, в сукупності з іншими доказами, що є у справі. 
Суддя не навів доказів на обґрунтування висновків щодо відсутності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та не дав їм належної оцінки, а виклав лише зміст показань особи, яка притягувалася до адміністративної відповідальності, замість аналізу та оцінки фактичних даних, які містяться в письмових доказах. 
Не надано аналізу всім зібраним у справі доказам, тобто всім фактичним даним, які містяться в показаннях потерпілої, письмових доказах по справі, які стверджують чи спростовують обвинувачення, а тому питань, що вирішуються суддею при постановленні постанови, зазначених у ст. 283 КУпАП, не вирішено.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 1732 КУпАП об`єктивна сторона цього правопорушення проявляється в умисному вчиненні будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Під психологічним насильством у сім`ї згідно із ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» розуміється форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 ставиться у вину те, що він вчинив насильство в сім`ї щодо своєї співмешканки ОСОБА_2 , а саме: вчинив умисні дії психологічного характеру, що полягали у погрозах фізичною розправою та виражання нецензурною лайкою.
В процесі апеляційного розгляду, ОСОБА_1 свою вину не визнав та пояснив, що 25 січня 2023 року між ОСОБА_2 та ним була звичайна побутова сварка, психологічного насильства та погроз з його сторони щодо своєї співмешканки не було. При цьому, не заперечував обставин наявності систематичних конфліктів з потерпілою, в тому числі 25 січня 2023 року, однак викладав свою версію подій.
Разом з тим, з пояснень потерпілої ОСОБА_2 , в процесі апеляційного розгляду, стверджується, що вона прямо вказала на ОСОБА_1 , як на особу, яка, систематично, вчиняє відносно неї психологічне та фізичне насильство, в тому числі 25 січня 2023 року о 10 год. за місцем її проживання виражався до неї нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою. 
Такі ж обставини підтверджуються даними протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення від 25 січня 2023 року, згідно якого ОСОБА_2 просила прийняти міри реагування до ОСОБА_1 , який виражається нецензурною лайкою, погрожує фізичною розправою (а.с. 4).
З даних форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства вбачається, що оцінивши наявні ризики, систематичність вчинення дій ОСОБА_1 , відносно останнього були застосовані терміновий заборонний припис стосовно кривдника, вказані обставини ОСОБА_1 не оспорював та погодився з ними не висуваючи жодних скарг і заперечень (а.п. 7-8). 
Ті обставини, що потерпіла ОСОБА_2 оговорює ОСОБА_1 викликає обґрунтований сумнів, оскільки її твердження є послідовними та повністю узгоджуються з дослідженими, в процесі апеляційного розгляду, доказами, що свідчить про їх належність.
Не можна погодитися і з твердженнями сторони захисту, що обвинувачення  ОСОБА_1 ґрунтується виключно на показаннях потерпілої, оскільки, його вина у вчиненні правопорушення доведена на підставі вищенаведених, здобутих органами поліції, досліджених та перевірених в процесі апеляційного розгляду доказах у їх сукупності, які підтверджують обставини та висновки щодо вчинення домашнього насильства відносно потерпілої. 
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації, ОСОБА_1 не надано, а тому законні підстави для їх відхилення у суду відсутні.
За таких обставин приходжу до переконання, що докази вчинення правопорушення ОСОБА_1 , зібрані органами поліції, були отримані з дотриманням вимог законодавства.
В справі не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо фальсифікації матеріалів справи, неправомірних дій органів поліції з цього приводу, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
В матеріалах справи не встановлено доказів, щоб ОСОБА_1 чи його захисник зверталися із заявами та скаргами до місцевого прокурора, який здійснює нагляд за органами поліції чи вищестоящих органів з приводу незаконних дій працівників поліції, фальсифікації письмових доказів, а тому такі твердження викликають об`єктивний сумнів. 
Судовий розгляд в справі про адміністративне правопорушення проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення.
При цьому, збирання доказів, які доводять чи спростування вину особи у вчиненні правопорушенні є не притаманною суду функцією.
З огляду на те, що органами поліції подані та визначені конкретні докази вини ОСОБА_1  у вчиненні правопорушення, які були предметом дослідження  місцевого суду і дають апеляційному суду можливість прийняти законне та обґрунтоване рішення, а збирання доказів є не притаманною суду функцією, законні підстави для задоволення клопотання учасників апеляційного провадження про збирання додаткових доказів, виклику та допиту свідків відсутні та підлягають відхиленню.
Проаналізувавши всі дослідженні у судовому засіданні докази, суддя встановив, що 25 січня 2023 року о 10 год., ОСОБА_1 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме: умисні дії психологічного характеру, які полягали у погрозах фізичною розправою та виражався нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному здоров`ю останньої та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 1732 КУпАП.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_2 не є членом сім`ї ОСОБА_1 , а тому це виключає відповідальність за ст. 1732 КУпАП, є такими, що не ґрунтуються та прямо суперечать вимогам закону. Зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суб`єктом домашнього насильства є особи, які спільно проживали однією сім`єю, але не перебували у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, що є в даному випадку.
Суддя першої інстанції не надав належної оцінки доказам у справі та прийшов до передчасного висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП.
За таких обставин, постанову судді про закриття справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 1732 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення необхідно скасувати та прийняти нову постанову.
Накладаючи адміністративне стягнення на  ОСОБА_1 , слід виходити з меж санкції ч. 1 ст. 1732 КУпАП та положень ст.ст. 33-35 КУпАП.
З матеріалів провадження вбачається, оскаржувана постанова була постановлена 03 березня 2023 року суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Перебіг строку на апеляційне оскарження постанови розпочався 04 березня 2022 року та закінчився після спливу десяти днів – 14 березня 2023 року (останній день для подачі апеляційної скарги). Враховуючи те, що ОСОБА_2 в судовому засіданні не була присутня, копію постанови отримала 10 березня 2023 року, тому строк на апеляційне оскарження постанови пропущений із поважних причин.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 294 КУпАП, суддя –

п о с т а н о в и в :

Клопотання та апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.
Поновити  ОСОБА_2  строк на апеляційне оскарження постанови судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2023 року.
Постанову судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 03 березня 2023 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 1732 КУпАП та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 536 гривень 80 копійок.
Постанова набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького
апеляційного суду                Сергій БОЛОТІН