ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/4184/21                        Головуючий суддя І інстанції Марченко В. В.
Провадження № 22-ц/818/289/23                Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Справи у спорах, що  виникають із відносин спадкування, з них

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2023 року                                                                                 м. Харків.
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого        Яцини В.Б.,
суддів колегії        Маміної О.В., Мальованого Ю.М.,
за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенко Зої Вадимівни на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2022 року, по цивільній справі №642/4184/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання спадкового договору,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати спадковий договір відносно кв. АДРЕСА_1 та спадковий договір відносно кв. АДРЕСА_2 , зареєстровані між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алтуніной Т.П. 13 березня 2020 року.
Позов мотивовано тим, що він з відповідачем керуючись взаємною згодою та діючим законодавством України 13 березня 2020 року уклали спадкові договори, які посвідчені приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа Алтуніною Т.П. та відповідно до яких набувач ОСОБА_2 зобов`язується виконувати розпорядження відчуджувача ОСОБА_1 і у разі його смерті набуває право власності на майно ОСОБА_1 , яке складається з квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 . Також, ОСОБА_2 в присутності ОСОБА_1 та нотаріуса зобов`язалась виконувати особисті немайнові розпорядження відчуджувача ОСОБА_1 а саме: раз на місяць прибирати у житлі відчуджувача; у разі необхідності супроводжувати "відчуджувача" до медичних закладів та будь-яких інших органів, організацій, установ; здійснювати поточний ремонт житла "відчуджувача" за його кошти; забезпечувати "відчуджувача" необхідною допомогою за домовленістю сторін; також "набувач" зобов`язується поховати після смерті ОСОБА_1 на будь-якому цвинтарі в м. Харкові або Харківській області. 
Однак, незважаючи на взяті на себе добровільно обов`язки набувач ОСОБА_2 повністю проігнорувала прийняті на себе зобов`язання за договорами спадкування і не дивлячись на постійні прохання позивача про допомогу так, як є він є інвалідом 2-ї групи по різним приводам категорично відмовляється від свої обов`язків.
ОСОБА_2 проти позову заперечувала, у відзиві зазначила що жодних доказів позивачем на підтвердження не виконання відповідачем спадкового договору не надано, окремо звертає увагу що позивач та відповідач проживали разом та розійшлись на початку вересня 2021 року. Відповідач здійснювала всі умови договору спадкового договору згідно п. 6 на час спільного проживання, а також після того, як відповідач та позивач вже не мешкали разом. Ключів від вхідних дверей у відповідача немає. З початку вересня позивач позбавив відповідачку доступу до спільного житла та відповідачем було запрошено прибиральницю. Позивач не звертався до відповідача за необхідною допомогою, не допускав до житла, та не виділяв кошти для поточного ремонту житла. Також представник відповідача зазначає, що долучені до позову в якості доказу заяви до відділу поліції № 2 Харківського РУП №1 ГУНП в Харківській області заявника ОСОБА_1 не можуть слугувати доказом, оскільки є неналежними та не відносяться до спірних правовідносин щодо невиконання умов спадкового договору.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, та задовольнити позов у повному обсязі.
Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції в основу рішення було покладено недоведеність позивачем невиконання умов спадкових договорів, всупереч своєму твердженню, викладеному в заочному рішення по справі щодо обов`язку набувача доводити факт належного виконання спадкових договорів.
Вказує, що наявна невідповідність висновків після дослідження всіх доказів, в тому числі наданих позивачем, вважає, що судом першої інстанції при винесенні рішення неправильно застосовано норми матеріального права в частині обов`язку відповідача довести належне виконання умов спадкового договору.
Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.
Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, розглянула справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду. 
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що будь-яких доказів не виконання  ОСОБА_2  умов договору позивачем та його представниками не надано. Посилання позивача та його представників на той факт, що  ОСОБА_2  будь-якої допомоги після укладення спадкового договору ОСОБА_1 не надавала, не підтверджені належними та допустимими доказами.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.
Підставою для звернення до суду з даним позовом стало невиконання відповідачем зобов`язань за спадковим договором.
Статтею 1302 ЦК України передбачено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.
Згідно зі статтею 1303 ЦК України відчужувачем у спадковому договорі може бути подружжя, один із подружжя або інша особа. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа.
Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (стаття 1304 ЦК України).
Згідно зі статтею 1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1308 ЦК України зазначено, що спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень.
Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).
Отже, позивач у даному спорі має доводити факт порушення договору, а відповідачка - спростувати свою вину в цьому, яка презумується.
Судом встановлено, що відповідно до копії спадкового договору від 13.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа Алтуніною Т.П. та зареєстрованого за № 250 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено спадковий договір предметом якого є квартира АДРЕСА_1 .
Відповідно до копії спадкового договору від 13.03.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округа Алтуніною Т.П. та зареєстрованого за № 248 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено спадковий договір предметом якого є квартира АДРЕСА_2 .
За цими договорами набувач - ОСОБА_2 зобов`язується виконувати передбачені в договорі розпорядження відчужувача - ОСОБА_1 і в разі смерті набуває право власності на належне відчужувачу майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 та квартири АДРЕСА_2 .
       Судом першої інстанції було допитано свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Допитаний у судовому засіданні 22.08.2022 року у якості свідка ОСОБА_5 , двоюрідний брат позивача пояснив, що позивач та відповідачка проживали разом. Наймали жінку для прибирання, послуги якої оплачував позивач. Коли відповідачка поїхала не пам`ятає, але приблизно на початку 2022 року. В 2021 році почав помічати погіршення стану позивача. Квартиру відповідачка хотіла продати, але позивач цього не продавати. Зі слів знає, що є кримінальні справи та що стан здоров`я позивача погіршувався, у позивача була нерухомість. Відносини між сторонами після укладення спадкових договорів погіршилися. З дітьми сиділи няньки. Бував у гостях часто.
Допитаний у судовому засіданні 22.08.2022 року у якості свідка ОСОБА_4 батько позивача пояснив, що позивач та відповідачка проживали у нього, свідок готував їм їжу. Були замахи на позивача, відповідачка бажала отруїти позивача. Відповідачка в квартирі не прибирала. Бачив відповідачку 2 роки тому, обов`язків не виконувала. У позивача є одна квартира по вул. Гагаріна та ще квартира на пр-т. Новобаварському , має 4 дітей, зараз проживає на вул. Уральській . З вересня 2020 року по вересень 2021 року проживали по вул. Енгельса . Позивач та відповідачка проживали у батька позивача в 2021 році. У відповідачки була нерухомість. Автомобілів не було. Дітьми займався позивач.
Допитана у судовому засіданні в режимі відеоконференції 04.10.2022 року у якості свідка подруга позивача ОСОБА_6 пояснила, що ОСОБА_2 в квартирах не прибирала, відносин сімейних між позивачем та відповідачкою не було. У позивача було 3 квартири, позивач їх здавав в оренду. Позивач не бажав укладати спадкові договори. Була у позивача та відповідачки в гостях декілька разів, бачила що відповідачка не піклувалась про дітей. Позивач приїздив до свідка з дітьми після сварок. Діти були з позивачем, відповідачка дітьми не займалась, позивач був з дитиною в лікарні. Зміст спадкових договорів відомий їй зі слів позивача. В квартирах були зроблені ремонти. Свідок купувала продукти. Позивач був в стані сам виконувати свої обов`язки.
Допитаний у судовому засіданні 27.10.2022 року у якості свідка ОСОБА_7 найманий працівник пояснив, що з початку вересня 2021 року до кінця року повинні були прибирали місце проживання, жодного разу не потрапили до житла. Договір укладався письмово, будинок знаходиться по вул. Уральській , отримали 10 000 грн., не прибирали жодного разу.
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 30 грудня 2020 року в справі №607/5404/18 (провадження №61-18654св19) дійшов висновку, що «вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, а й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримувати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати».
У справі, що переглядається, предметом спору є розірвання спадкового договору з підстав невиконання набувачем розпоряджень відчужувача, зобов`язань, передбачених пунктами 6, 7 спадкового договору.
За спадковим договором на набувача покладається обов`язок виконувати розпорядження відчужувача.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 травня 2020 року у справі №2-879/13 (провадження №61-10802св18) зазначено, що «сторона має довести ті обставини, на які вона посилається, і саме такі належним чином вчинені дії позивача, за загальним правилом, є підставою для задоволення позову. Натомість відсутність належного спростування іншою стороною обставин, на які посилається сторона без належного їх доведення, сама по собі не є підставою для задоволення позову, оскільки суперечить загальним принципам доказування у цивільних справах, встановлених процесуальним законом».
Відповідно до п. 6 зазначених договорів набувач зобов`язується виконувати передбачені в договорах розпорядження відчужувача: раз на місяць прибирати у житлі "відчуджувача"; у разі необхідності супроводжувати "відчуджувача" до медичних закладів та будь-яких інших органів, організацій, установ; здійснювати поточний ремонт житла "відчуджувача" за його кошти; забезпечувати "відчуджувача" необхідною допомогою за домовленістю сторін; також "набувач" зобов`язується поховати після смерті ОСОБА_1 на будь-якому цвинтарі в Харкові або Харківській області.
Згідно пунктів 6, 7 спадкових договорів за згодою сторін на набувача майна ОСОБА_2 покладаються такі обов`язки виконувати особисті немайнові розпорядження відчужувача, а саме:
- раз на місяць прибирати у житлі " Відчужувача ";
- у разі необхідності супроводжувати "Відчужувача" до медичних закладів та будь-яких інших органів, організацій та установ;
- здійснювати поточний ремонт житла "Відчужувача" за його кошти;
- забезпечувати "Відчужувача" необхідною допомогою за домовленістю сторін;
- поховати після смерті ОСОБА_1 на будь-якому цвинтарі міста Харкова та Харківської області.
Відповідно до пунктів 10, 11 спадкових договорів у разі невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача, а також на вимогу набувача майна, у разі неможливості виконання ним розпоряджень відчужувача.
Позовну заяву ОСОБА_1 обґрунтовав тим, що він є особою з інвалідністю за станом здоров`я, а тому час від часу йому необхідна стороння допомога, а ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання спадковим договором не бажає виконувати, чим істотно порушує умови договору, що з врахуванням положень п.10 та 11 договору, який передбачає розірвання спадкового договору у випадку невиконання набувачем майна розпоряджень відчужувача, дає йому право на звернення до суду з позовом про розірвання спадкового договору.
Аналізуючи зміст позовної заяви, колегія суддів встановила, що інших підстав та обґрунтувань пред`явлення позову та посилань на докази на підтвердження істотного порушення відповідачем істотних умов спадкового договору, позовна заява ОСОБА_1 взагалі не містить.
Заперечуючи проти позову, відповідачка зазначала про те, що вони з позивачем проживали разом до вересня 2021 року. Вона здійснювала всі умови договору спадкового договору згідно п. 6 на час спільного проживання, а також після того, як відповідач та позивач вже не мешкали разом. 
Вказала, що ключів від вхідних дверей у неї немає. З початку вересня позивач позбавив її доступу до спільного житла. 
Зазначила, що позивач не звертався до відповідача за необхідною допомогою, не допускав до житла, та не виділяв кошти для поточного ремонту житла, не звертався до відповідача за необхідною допомогою, не допускав до житла, та не виділяв кошти для поточного ремонту житла, чого позивач не заперечував.
Судом з пояснень сторін безспірно встановлено, що позивач відмовився від допомоги та догляду, яку намагався надавати відповідач, уникає спілкування з нею, не допускає її у квартиру, не надавав їй жодних розпоряджень, пов`язаних з доглядом і допомогою, що пов`язано з неприязними відносинами, які виникли після укладення договору.
При цьому колегія суддів звертає увагу, що позивач не надав до суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що така відповідача позивача від послуг відповідачки є наслідком її неправомірних дій/бездіяльності в межах спірних договорів. Звернення до позивача із заявою скоєння відносно нього відповідачкою злочину не є достатнім у розумінні ст.ст. 76-80 ЦПК України доказом її протиправної поведінки, з цього приводу закон вимагає наявність відповідного преюдиціального вироку суду за наслідками досудового розслідування. Інших належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про протиправну поведінку відповідачки, яка б унеможливила подальшу дію спадкового договору - до суду не надано.
Колегія суддів також відхиляє доводи скарги про те, що позивач не має доводи факт порушення спадкового договору, за їх невідповідністю ст.ст. 12. 81 ЦПК України, які передбачають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому баланс вірогідності наданих сторонами доказів у конексті вказаної норми ст. 89 ЦПК України визначається судом лише при доведеності позивачем доводів свого позову. 
А відтак, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність передбачених ст. 1308 ЦК України підстав для розірвання спадкового договору утримання.
Правильно встановивши фактичні обставини справи, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та показанням свідків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, який, врахувавши зміст спадкового договору, визначені ним обов`язки набувача, дійшов правильного висновку про відсутність встановлених законом підстав для розірвання спадкового договору.
Доводи ж апеляційної скарги та пояснення сторони позивача у судовому засіданні апеляційної інстанції про те, що позивач зробив помилку, погодившись підписати зміни, внесені в Договір, не розуміючи наслідків цього, або щодо фіктивності спадкового, договору колегією суддів відповідно до ст. 367 ЦПК України не приймаються, як такі, що не перебувають поза межами розглянутого судом позову, який ґрунтується на інших підставах.
Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга відповідно до ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення - залишенню без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 375, 381 - 384, 389 ЦПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Ігнатенко Зої Вадимівни залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 27 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення складений 09 червня 2023 року. 

Головуючий                                                                           В.Б. Яцина.

        Судді колегії                                                                  
                                                                        О.В. Маміна.

                                                                       Ю.М. Мальований.