ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
25 травня 2023 року 	м.Суми	

Справа №583/1406/22 
Номер провадження 22-ц/816/558/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Собини О. І. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,
учасники справи:
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: Охтирська міська рада Сумської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_2 .
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Андрієнко Марини Вікторівни на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року в складі судді Бакланова Р.В., ухваленого в м. Лебедин, повний текст рішення виготовлено 07 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в :

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила суд встановити юридичний факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та ОСОБА_3 в період з 2020 року по ІНФОРМАЦІЯ_4.
Свої вимоги мотивувала тим, що з 2020 року вони разом з ОСОБА_3 проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та здійснювали усі права та обов`язки подружжя. Оскільки вона була неповнолітньою, шлюб між ними укладено не було, а його укладання вирішено було здійснити після того, як вона досягне 18 річного віку. В період спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте відомості про батька у свідоцтвах про народження дітей внесено за інформацією заявника. 18.04.2022 року ОСОБА_3 був мобілізований, а у вересні 2022 року приїздив у відпустку додому на хрестини свого сина ОСОБА_5 . Відпустку він провів в м. Охтирка разом зі своєю сім`єю з дружиною та дітьми, а ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 помер здійснюючи оборону спостережного пункту в районі населеного пункту Майорськ Донецької області. 
Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року заяву задоволено.
Встановлено факт того, що заявниця - ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_6 в районі населеного пункту Майорськ Донецької області, проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу в період з 2020 року по день смерті ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .
Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що заявницею доведений факт її проживання як чоловіка та дружини з ОСОБА_3 з 2020 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 , а встановлення даного факту породжує у заявниці юридичні наслідки, а саме: право на оформлення соціальної допомоги як сім`ї військового та вчинення необхідних процесуальних дій. При цьому встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Не погоджуючись із вказаними рішенням, представник ОСОБА_2 - адвокат Андрієнко Марина Вікторівна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне встановлення судом фактичних обставин справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення.
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні її клопотання про залучення її до справи в якості заінтересованої особи, оскільки вона є матір`ю померлого ОСОБА_3 . Крім того підставою для звернення заявниці із даною заявою до суду є отримання частини компенсації (грошової виплати) від держави сім`ям загиблих військових, тобто наявний спір про право. Зазначає, що заявниця не проживала з померлим ОСОБА_3 однією сім`єю, не вела спільного побуту, перебувала в інтимних відносинах з його братами. Вказує, що заявниця визнає батьківство ОСОБА_3 відносно її дітей в судовому порядку. Крім того, ОСОБА_3 мав наречену ОСОБА_8 , якій зробив пропозицію одружитися, на що остання погодилася.
Від заявниці надійшов відзив на апеляційну скаргу, який повернуто через порушення процесуальних строків подання та відсутність клопотання про їх поновлення.
В судовому ОСОБА_2 та її представник апеляційну скаргу підтримали та просили суд її задовольнити. Повідомили, що мати подала заяву на отримання одноразової грошової допомоги за загиблого сина, але її виплату призупинено до підтвердження заявником родинних відносин із померлим сином. Після смерті сина спадкового майна не залишилося.
Заявниця та її представник підтримали рішення суду і просили у задоволенні апеляційної скарги відмовити. В суді повідомили, що на даний час в судовому порядку вирішується питання встановлення батьківства загиблого ОСОБА_3 відносно її дітей. На запитання суду підтвердила, що встановлення юридичного факту їй необхідно для звернення до ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою надання їй та її дітям державної грошової допомоги за загиблого ОСОБА_3 .
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Як становлено судом і вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_7 народилася ОСОБА_4 , в свідоцтві про народження серія НОМЕР_1 (а.с. 5), що видане 23 лютого 2021 року Тростянецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_1 .
ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_5 в свідоцтві про народження серія НОМЕР_2 (а.с. 5 зворот), що видане 27 вересня 2022 року Охтирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), батьками зазначені ОСОБА_9 та ОСОБА_1 . Також з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексму України (а.с. 6) встановлено, що відомості про батька ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України, тобто за вказівкою матері.
З відомостей, що надані ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що відповідно до наявної в них інформації, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_9 був призваний 18.04.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_1 до військової служби за мобілізацією до військової астини НОМЕР_3 . Згідно отриманої ІНФОРМАЦІЯ_1 інформації від командира в/ч НОМЕР_3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 стрілець 2 відділення 2 взводу 3 спеціальної роти в/ч НОМЕР_3 , вірний військовій присязі, на виконання бойового наказу здійснював оборону спостережного пункту районів населеного пункту Майорськ Донецької області. 29 жовтня 2022 року близько 19 год. 30 хв. в результаті артилерійського обстрілу отримав поранення несумісні з життям.
31.10.2022 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_10 було сповіщено заявницю про загибель ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_10 . У письмовому сповіщенні про смерть заявниця вказується як дружина, оскільки за волею ОСОБА_3 , зазначалася у військово-облікових документах саме як дружина.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно з частинами першою, другою ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 320/948/18 (провадження N 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення цивільних суб`єктивних прав громадян.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 5 ст. 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно ст. 40 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами.
Згідно ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
        В силу частини першою ст.16 цього Закону  одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
        Відповідно до пункту 1 частини другої ст. 16 цього Закону  одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
       Крім того, доповненою ст. 16-1 цього Закону  передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
       Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
        Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року N 975.
Відповідно до пункту 4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
За вимогами пункту 10 Порядку члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
- документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
- свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;
- свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);
- рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);
- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
       У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
       Як визначено у частині шостій статті 16-3 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
        Відповідно пунктів 12, 13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
        Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
       З огляду на вказане та пояснень самої заявниці і її представника в суді, колегія суддів визнає, що звернення до суду із заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту її проживання однією сім`єю із загиблим ОСОБА_3 пов`язаний із подальшим вирішенням питання призначення соціальної одноразової грошової допомоги, передбаченої ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Отже встановлення цього факту не пов`язано із цивільно-правовими відносинами, бо незважаючи на заявлення до суду позову про встановлення батьківства загиблого ОСОБА_3 відносно її дітей, і заявник, і її представник підтвердили в суді, що встановлення цього факту потрібно для вирішення саме соціальних питань, які за своєю природою належать до публічно-правових відносин, вирішення яких підлягає за правилами адміністративного судочинства щодо захисту права призначення та отримання одноразової грошової допомоги для членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця.
       Як пояснила заявника, вона ще не зверталася за призначенням вказаного виду соціальної допомоги, при тому, що отримала сповіщення сім`ї (близьких родичів) померлого, направленого ІНФОРМАЦІЯ_1, де зазначено, що це сповіщення є документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) і надання пільг, установлених законодавством України.
       На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду про від сутність спору про матеріальне право, однак, правова природа відносин, за яких заявлено встановлення юридичного факту не належить до цивільних правовідносин, які розглядають у порядку окремого провадження за правилами цивільного судочинства справи, бо до юрисдикції адміністративного судочинства належить справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, тобто відносин розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
  Відповідно до частин 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
       Як визначено ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
       Частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Відповідно до частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (пункт 1 частини першої цієї статті).
       Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).
У п.1 ч..1 ст. 19 КАС визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів також  зауважує, що факт, про встановлення якого  заявник порушила питання з метою вирішення свого соціального забезпечення на даний час немає для неї юридичного значення, оскільки  наведені норми  Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", заявник, яка особа, яка отримала сповіщення про загиблого ОСОБА_3 має право на звернення із цим документом для порушення клопотання про призначення пенсії (допомоги) і надання пільг, установлених законодавством України, однак, цього нею не було зроблено. 
Колегія суддів звертає увагу на те, що визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України.
Відповідно до ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.
Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.
Задовольняючи заяву суд першої інстанції встановив, що вимоги ОСОБА_1 фактично пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, проте такий статус не пов`язаний з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. 
Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з держаними органами, яким делеговані повноваження за Законом України «"Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Тож у спірних правовідносинах суд першої інстанції не врахував правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення для заявниці виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.
Колегія суддів, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку цивільного судочинства з метою створення поза межами адміністративного судочинства передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.
Аналогічні по суті висновки викладені у постановах Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі N 539/4118/19 та Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц 
На підставі викладеного вимоги ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу із померлим ОСОБА_3 , загиблим в під час воєнного стану у зв`язку із участю у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки, не підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства.
За таких обставин необхідно закрити провадження у справі, оскільки цей спір підлягає розгляду в порядку адміністративного, а не цивільного судочинства.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Частинами 1, 2 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19 - 22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги. 
З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги заінтересованої особи матері загиблого ОСОБА_2 щодо не дотримання судом правил предметної підсудності є обґрунтованими і дають підстави для скасуванню рішення суду на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, а провадження у справі - закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Керуючись ст. ст. 367, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч. ч. 1, 2 ст. 377, ст. ст. 381, 389 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Андрієнко Марини Вікторівни задовольнити частково.
Скасувати рішення Лебединського районного суду Сумської області від 02 лютого 2023 року
Закрити провадження у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Собини Павла Миколайовича, заінтересовані особи: Охтирська міська рада Сумської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що вона має право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Сумського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією. 

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 травня 2023 року.

Головуючий -  	С. С. Ткачук	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   О. І. Собина