П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/11927/22	

Категорія: 106000000          Головуючий в 1 інстанції: Свида Л.І.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:22.11.2022 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           – Бітова А.І.
суддів                     – Лук`янчук О.В.
– Ступакової І.Г.

у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), справа розглянута за правилами п.3 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України (далі – 297 комендатура) про:
-          визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні позивача, 
-          зобов`язання відповідача виплатити позивачу його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 12 травня 2020 року по 25 липня 2022 року відповідно до "Порядку обчислення середньої заробітної плати", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 (далі – Порядок №100).
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що відповідач тільки 25 липня 2022 року остаточно розрахувався з позивачем, але середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільненні не виплатив. Несвоєчасний розрахунок при звільненні доводить, що 297 комендатура не виконала своїх зобов`язань та порушила його законне право щодо отримання остаточного розрахунку в строки, визначені законодавством, у зв`язку із чим відповідач має виплатити позивачу його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 12 травня 2020 року по 25 липня 2022 року відповідно до Порядку №100.
Відповідач позов не визнав, вказуючи, що на час прийняття наказу про виключення позивача зі списків особового складу 297 комендатурою були проведені всі необхідні розрахунки при звільненні відповідно до наказу командира. На день виключення зі списків частини позивач рапорт на виплату та донарахування індексації не подавав. Звільнення позивача з військової служби відбулося без будь-яких зауважень з боку позивача та спорів щодо суми виплати, у зв`язку із цим позовні вимоги позивача є необґрунтованими. Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №823/1919/16 щодо обрахування суми компенсації вбачається справедливим її застосування і до розрахунку відшкодування за затримку (прострочення) виплати індексації грошового забезпечення позивачу. Так, загальний розмір належних до сплати позивачу коштів при звільненні складав 349 957,78 грн., з яких 349 380 грн. це сума сплачених йому 12 травня 2020 року коштів та 577,78 грн. це сума стягнутої за рішенням суду індексації грошового забезпечення, то питома вага виплачених із порушенням сум від загальної частки складає 0,17% і відповідно, застосовуючи принцип пропорційності, на який послався Верховний Суд, достатнім способом захисту порушених прав позивача вбачається стягнення на його користь середнього заробітку в розмірі 0,17% від обрахованої за період з 12 травня 2020 року по 25 липня 2022 року, який в свою чергу є також безсумнівно спірним за наведених мотивів та обставин.
Справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до 297 комендатури про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні позивача, зобов`язання відповідача виплатити позивачу його середнє грошове забезпечення за весь час затримки остаточного розрахунку за період з 12 травня 2020 року по 25 липня 2022 року відповідно до Порядку №100 – задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність 297 комендатури щодо несвоєчасного остаточного розрахунку при звільненні ОСОБА_1 за період з 12 травня 2020 року до 24 липня 2022 року.
Стягнуто з 297 комендатури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 12 травня 2020 року до 24 липня 2022 року в розмірі 571,13 грн., з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.
В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 – відмовлено.
Стягнуто з 297 комендатури за рахунок її бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.
В апеляційній скарзі 297 комендатури ставиться питання про скасування судового рішення в зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що перебіг процесуального строку розпочався 26 липня 2022 року, а як визнано судом першої інстанції, для даної категорії справ діють строки передбачені ч.5 ст. 122 КАС України – місячний строк для звернення до суду, граничним строком є відповідна дата/число – 26 серпня 2022 року, який робочим днем. Заява про поновлення пропущеного строку позивачем до суду не подавалась, судом питання про поновлення пропущеного строку не вирішувалося. Таким чином має місце порушення процесуальних норм, наслідком якого, відповідно до ч.3 ст. 123 КАС України, є залишення позовної заяви без розгляду. Наведене свідчить, що питання неупередженості, рівності, диспозитивності та законності є принциповими та непорушними і їх довільне трактування шляхом вважання пропуску строку звернення до суду на 1 день (а фактично на 3 дні), незначними, порушує процесуальне законодавство та надає безпідставну перевагу однієї зі сторін адміністративного процесу.
Відзиву на апеляційну скаргу на адресу суду апеляційної інстанції не надходило.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року іншими учасниками справи не оскаржено.
Таким чином, відповідно до правил ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, тобто, в частині задоволених позовних вимог.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги 297 комендатури, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Обставини встановлені судом першої інстанції, підтверджені судом апеляційної інстанції:
ОСОБА_1 у період з 22 січня 2018 року по 12 травня 2020 року проходив військову службу у Збройних Силах України на посаді начальника відділення служби військ заступника начальника військової служби військової частини НОМЕР_1 .
12 травня 2021 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 №102 позивача виключено зі списків особового складу та знято з всіх видів забезпечення.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду справі №420/15693/21 від 06 січня 2022 року визнано протиправними дії 297 комендатури, які виразились у відмові нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 20 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення, зобов`язати 297 комендатуру нарахувати та виплатити ОСОБА_1 за період з 20 січня 2018 року по 28 лютого 2018 року індексацію грошового забезпечення. В іншій частині позову – відмовлено.
На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду №420/15693/21 від 06 січня 2022 року на картковий рахунок позивача 25 липня 2022 року перераховані грошові кошти в розмірі 577,78 грн.
26 липня 2022 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату, відповідно до Порядку №100, середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні за період з дня звільнення по день проведення повного розрахунку.
Відповіді на зазначену заяву позивач не отримав.
Позивач вважає, що відповідач тільки 25 липня 2022 року остаточно розрахувався з позивачем, проте не виплатив середнє грошове забезпечення за час затримки остаточного розрахунку при звільнені, у зв`язку із чим позивач має право на стягнення середнього заробітку за відповідний період затримки розрахунку при звільненні за період з 12 травня 2020 року по 25 липня 2022 року.
Вирішуючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що істотність частки складової заробітної плати (577,78 грн.) в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку (158 645,82 грн.) складає 0,36% ((577,78 грн. / 158 645,82 грн.) х 100 %).
Таким чином, із врахуванням принципу справедливості та співмірності, пропорційності, суд вважає належним і достатнім способом захисту порушених прав позивача стягнення на його користь з урахуванням істотної частки 0,36% суми 571,13 грн. ((158 645,82 грн. х 0,36%) : 100%). Отже, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 571,13 грн. 
При цьому, суд першої інстанції вважав, що належним та ефективним способом поновлення порушених прав позивача є саме стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, а не зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні як просить позивач, оскільки судом визначено суму середнього заробітку з урахуванням співмірності розміру недоплаченої суми, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком позивача.
Також, суд першої інстанції враховував, що стягуючи з відповідача на користь позивача вже після його звільнення зі служби суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, слід зазначити про відрахування податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є обов`язком роботодавця та працівника, а не суду, тому розрахунки, наведені в судовому рішенні, є тією сумою коштів, з яких в подальшому роботодавцем здійснюються утримання податку з доходів та інших обов`язкових платежів.
Крім того, суд першої інстанції, враховуючи те, що зверненню позивача до суду передували вихідні дні (27, 28 серпня 2022 року), а тому вважає порушення ним строку звернення до суду на 1 день не є значним, та у випадку залишення позовної заяви без розгляду не буде дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, а також  порушеного права позивача на справедливий суд, у зв`язку із чим підстав для залишення позовної заяви без розгляду у суду не має.
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, 77, ч.ч.1, 2, 5 ст. 122 КАС України, Постанови Кабінету Міністрів України "Порядку обчислення середньої заробітної плати" від 08 лютого 1995 року №100.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Разом з тим, колегія суддів акцентує увагу на тому, що у зв`язку з введенням на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, враховуючи рішення Ради суддів України №9 від 24 лютого 2022 року та рекомендації Ради суддів України від 02 березня 2022 року щодо роботи судів в умовах воєнного стану, яким, зокрема, рекомендовано по можливості продовжувати процесуальні строки щонайменше до закінчення воєнного стану, з метою забезпечення реалізації права апелянта на доступ до правосуддя.
Колегія суддів зазначає, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від №420/15693/21 від 06 січня 2022 на картковий рахунок позивача перераховані грошові кошти в розмірі 577,78 грн. – 25 липня 2022 року, тобто саме з цього дня слід рахувати строк звернення до суду.
Отже, останнім днем звернення до суду у розумінні ч.5 ст. 122 КАС України – 25 серпня 2022 року, тоді як позов було подано 29 серпня 2022 року, тобто з пропуском процесуального строку на 3 дні (27 та 28 серпня – вихідні).
З урахуванням введенням на території України воєнного стану та рекомендацій Ради суддів колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення позивачем строку звернення до суду не є значним, та у випадку залишення позовної заяви без розгляду не буде дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання, а також порушеного права позивача на справедливий суд, у зв`язку із чим підстав для залишення позовної заяви без розгляду у суду не має.
За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Колегія суддів не змінює розподіл судових витрат відповідно ст. 139 КАС України.
Оскільки дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.5 ст. 328 КАС України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2023 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.