ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1004/22  Номер провадження 33/814/1067/23	Головуючий у 1-й інстанції Даніліна Ж.О.  Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.	

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Гальонкін С.А., при секретарі Гречці Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року 
щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП,

В С Т А Н О В И В :

Постановою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 496, 20 грн.
Як вбачається з постанови, 05 серпня 2022 року о 12.35 годині на 91 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія ОСОБА_1 керував транспортним засобом Viper, державний номерний знак НОМЕР_1 з ознаками стану наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду для виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погодившись з даним судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 . Просив скасувати постанову суду першої інстанції і постановити нову, якою провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення. 
В апеляційній скарзі посилається незаконність оскаржуваної ухвали. Зазначає, що у нього були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння та відповідно вони не зафіксовані на відеозаписі, на якому зафіксований лише момент складання протоколу. Крім того вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить підпису свідків.
Разом з апеляційною скаргою ним було подано клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому зазначено, що про розгляд справи не повідомлявся, копію оскаржуваної постанови ним було отримано 27 лютого 2023 року, а тому був позбавлений можливості подати апеляційну скаргу у десятиденний строк
Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції вважаю, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Приписами ч. 2 ст. 294 КпАП встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч. 5 ст.7 та ч. 1 ст. 287 цього Кодексу.     
 Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як вбачаєтеся з відмітки на супровідному листі про направлення копії постанови суду, що міститься в матеріалах справи, копію оскаржуваної постанови ОСОБА_1 отримав 27 лютого 2023 року. 
Відповідно до відмітки на апеляційній скарзі вона була подана до Кременчуцького районного суду Полтавської області 01 березня 2023 року.
Враховуючи зазначені обставини, право особи на оскарження, суд приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин, а отже клопотання підлягає задоволенню.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, дослідивши  докази, переглянувши відеозапис, перевіривши доводи апеляційної скарги, вважаю, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне. 
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
З протоколу про адміністративне правопорушення ААД № 236083 від 05 серпня 2022 року вбачається, що цього ж дня о 12.35 годині на 91 км автодороги М-22 Полтава-Олександрія ОСОБА_1 керував транспортним засобом Viper, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками стану наркотичного сп`яніння, а саме неприродна блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду для виявлення стану наркотичного сп`яніння в медичному закладі відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення
Приписами п.2.5 Правил дорожнього руху встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
 
Відповідно до п.12 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Тобто, при виявленні ознак наркотичного сп`яніння не передбачено можливості проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу.
Як вбачається з відеозапису події, ОСОБА_1  поліцейськими було запропоновано пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі, на що порушник спочатку погодився, однак у подальшому відмовився.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що провина ОСОБА_1  підтверджується даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення ААД № 236083 від 05 серпня 2022 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , рапортом т.в.о. командира взводу 2 роти 2 БПП м. Кременчука УПП в Полтавській області ДПП Гореліка А., відеозаписом з камер працівників поліції, які містяться на цифровому носії інформації DVD-R диску та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
Пленум Верховного Суду України в п.27 постанови від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що відповідальність за ст.130 КпАП України несуть особи, які керують транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Якщо водій ухилявся від огляду, то відповідні його дії та ознаки сп`яніння необхідно зафіксувати в протоколі про адміністративне правопорушення, складеному у присутності двох свідків, що є підставою для притягнення порушника до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до ст.266 КпАП України в редакції від 16 лютого 2021 року, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
З матеріалів справи вбачається, що фіксація правопорушення здійснювалася з використанням спеціальних технічних засобів. 
Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи наведені в апеляційній скарзі стосовно того, що при у протоколі про адміністративне правопорушення в графі «свідки» відсутні підписи зазначених  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскільки велася безперервна відеозйомка та в такому разі, відповідно до положень ст. 266 КУпАП, залучення свідків не було обов`язковим. 
Згідно Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, яка затверджена Наказом МВС України №1026 від 18 грудня 2018 року, вона регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів, включення відеореєстратора здійснюється з моменту початку виконання службових обов`язків або спеціальної поліцейської операції, а відеозапис ведеться безперервно до її завершення, при цьому в процесі включення відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Залежно від наявних режимів відеореєстратора та освітлення відеозапис здійснюється у відповідному режимі денної або нічної зйомки. Тобто запис відеозапису, якщо він здійснювався із нагрудної камери поліцейського, має бути повним, а не його окремі кориговані частини.
При перегляді відеозаписів, які містяться в матеріал справи, встановлено, що на диску наявна безперервна відео фіксація факту зупинки транспортного засобуViper, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням  ОСОБА_1 . Працівниками поліції було зазначено останньому, що вони вбачають у нього ознаки наркотичного сп`яніння та запропонували йому пройти огляд в медичному закладі на що останній відмовився.
За вказаних обставин безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що відеозапис не містить встановленого факту наявності ознак наркотичного сп`яніння та на ньому зазначено лише момент складання протоколу.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що диспозиція статті передбачає відповідальність за сам факт відмови водія пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Тобто у разі розгляду справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності за фактом відмови пройти огляд на стан сп`яніння, не підлягає перевірці чи дійсно перебував водій у стані сп`яніння. 
Зважаючи на наведене, враховуючи всі обставини скоєння адміністративного правопорушення, апеляційний суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП доведена матеріалами справи, в його діях наявний склад вказаного адміністративного правопорушення, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року – залишити без змін.
Керуючись статтями 293, 294 КУпАП суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновити строк на апеляційне оскарження постанови Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Постанову Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 січня 2023 року – залишити без змін.

Постанова є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                 С.А. Гальонкін