Ухвала
 
19 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 546/775/17
провадження № 61-3753ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І. М.,    
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 
2022 року, додаткове рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2022 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрооб`єднання фермерських господарств «Еліта» про розірвання договорів оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрооб`єднання фермерських господарств «Еліта» (далі - ТОВ «АФГ «Еліта») про розірвання договорів оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати, в якому, після зміни предмета позову та збільшення позовних вимог, остаточно просила:
 
- стягнути орендну плату за користування земельними ділянками з 2014 по 2020 рік площею 4,6566 га, кадастровий номер 5324282200:00:001:0611, та площею 2,3282 га, кадастровий номер 5324282200:00:006:0007, у сумі 
101 791,47 грн;
 
- стягнути в порядку статті 625 ЦК України 3 % річних, індекс інфляції, пеню в розмірі 0,2 % від суми заборгованості;
 
- визнати розірваним договір оренди земельної ділянки площею 2,3282 га, кадастровий номер 5324282200:00:006:0007, та скасувати державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно.
 
В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власницею земельних ділянок площею 2,3282 га та 4,6566 га, які розташовані на території Малобакайської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. У 2008 та в 2014 роках між сторонами були укладені договори оренди спірних земельних ділянок. Разом з тим, вона не отримувала орендну плату за їх користування відповідачем протягом 
2014-2020 років, що відповідно є підставою для розірвання договорів внаслідок невиконання орендарем своїх зобов`язань.
 
Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області 
від 04 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
 
Стягнуто з ТОВ «АФГ «Еліта» на користь ОСОБА_1 орендну плату за 2019 рік за договором оренди земельної ділянки від 02 січня 2008 року щодо земельної ділянки площею 4,66 га, кадастровий номер 5324282200:00:001:0611, у сумі 1 442,24 грн, з яких сума основного боргу (не виплачена орендна плата за 2019 рік з урахуванням інфляції) - 1 136,60 грн, пеня за прострочення сплати орендної плати - 162,48 грн, втрати 
від інфляції за час прострочення - 105,14 грн та три проценти річних 
від простроченої суми - 38,02 грн.  В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ТОВ «АФГ «Еліта» на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі (витрати по оплаті судового збору) в розмірі 19,55 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АФГ «Еліта» судові витрати -витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 323,32 грн. 
 
Додатковим рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви адвоката Грущансього В. О., поданої в інтересах ОСОБА_1 , про стягнення на її користь судових витрат на професійну правничу допомогу.
 
Постановою Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 
2022 року та додаткове рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2022 року залишено без змін.
 
Додатковою постановою Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року заяву ТОВ «АФГ «Еліта» про поставлення додаткового рішення задоволено частково.
Постановлено у справі додаткове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АФГ «Еліта» у відшкодування витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги 3 000 грн.
 
13 березня 2023 року ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 
2022 року, додаткове рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2022 року, постанову Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати:
 
- рішення Решетилівського районного суду Полтавської області 
від 04 серпня 2022 року та постанову Полтавського апеляційного суду 
від 01 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позову щодо стягнення орендної плати  та розірвання договору від 26 квітня 2014 року укладеного відносно земельної ділянки площею 2,3282 га, кадастровий номер 5324282200:00:006:0007 та позовні вимоги в цій частині задовольнити;
 
- додаткове рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2022 року та додаткову постанову Полтавського апеляційного суду від 01 березня 2023 року щодо відмови у стягненні судових витрат понесених позивачкою у справі та стягнення таких витрат з позивачки, здійснити перерозподіл судових витрат відповідно до задоволених вимог по справі та стягнути їх з відповідача;
 
- стягнути з ТОВ «АФГ «Еліта» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені по справі.
 
Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області 
від 04 серпня 2022 року та постанова Полтавського апеляційного суду 
від 01 лютого 2023 року в частині стягнення орендної плати за договором від 20 листопада 2009 року не оскаржуються.
 
Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2023 року поновлено заявнику строк для подачі касаційної скарги на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2022 року, додаткового рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 серпня 
2022 року та постанови Полтавського апеляційного суду від 01 лютого 
2023 року та залишено касаційну скаргу без руху з наданням строку для усунення недоліків, зокрема запропоновано подати до Верховного Суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, та її копії уточненої редакції касаційної скарги, відповідно до кількості учасників справи.
 
17 квітня 2023 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків.
 
Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.
 
За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання, суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
 
У касаційній скарзі заявник посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував:
 
- статтю 1049 ЦПК України без урахування висновків Верховного Суду, що викладені в постанові від 28 грудня 2020 року по справі № 499/144/17, оскільки в договорі позики не зазначено строк повернення таких коштів, а відповідач вимоги до позивача про повернення коштів не направляв;
 
- висновки щодо виплати орендної плати в рахунок утримання орендної плати за договором позики, за яким не наступив строк виконання зобов`язання, застосовує пункт «д» частини першої статті 141 ЗК України, без урахування висновків Верховного Суду, що викладені в постанові 
від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/1717, оскільки орендна плата позивачці за договором оренди землі взагалі не сплачується більше 
6 років. 
 
Також заявник у касаційній скарзі посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що відсутній висновок Верховного Суду, що пов`язує договір позики та договір оренди землі, за умов відсутності у договорі позики строку виконання зобов`язання та не направлення відповідачем вимоги про повернення коштів, як наслідок не настання обов`язку у позивача щодо сплати коштів.
 
Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
 
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. 
 
У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 402, 406 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Решетилівського районного суду Полтавської області цивільну справу № 546/775/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрооб`єднання фермерських господарств «Еліта» про розірвання договорів оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості зі сплати орендної плати.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                               В. В. Сердюк
  В. А. Стрільчук
  І. М.  Фаловська