КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

Головуючий у суді першої інстанції: Якусик О.В.
Єдиний унікальний номер справи № 753/25221/21
Апеляційне провадження № 22-ц/824/6257/2023
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
08 травня 2023 року                                                                                                м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді  Мережко М.В.,
суддів: Ігнатченко Н.В., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
 
встановив:
 
У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_2 народилася дитина, батьком якої є ОСОБА_3 , однак з листопада 2020 року сімейне життя між сторонами погіршилося, внаслідок чого між ними припинено фактичні сімейні відносини. 
Вказувала, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги ні на користь дитини, ні на користь матері не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює неофіційно. Зазначала, що відповідач в силу вимог законодавства зобов`язаний її утримувати, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не працює.
Просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісяця.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року позов задоволено частково.
Сягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 9 грудня 2021 року до досягнення дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.
В іншій частині у позові відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 272,40 грн.
Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
У апеляційній скарзі стверджує, що його майновий стан та розмір доходів не дозволяє сплачувати аліменти на утримання позивачки, тому вважає, що підстави для задоволення позову були відсутні. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивачки ОСОБА_2 - адвокат Іщенко Д.М. зазначає, що апеляційна скарга є безпідставною. Рішення суду ухвалене на підставі належних та допустимих доказів, є законним та обґрунтованим. Тому підстави для його скасування чи зміни відсутні. Просить залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 5000 грн щомісячно. 
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Встановлено, що   ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_5 , батьками якої вказані: мати - ОСОБА_2 , батько - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували.
Як свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , набута ним 27 квітня 2004 року на підставі договору дарування ВВС № 733309.
Головний сервісний центр МВС 17січня 2022 року у відповідь на запит представника позивача - адвоката Іщенка Д.М. повідомив, що за ОСОБА_1 з 3 грудня 2019 року зареєстровано транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2003 року випуску.
На виконання ухвали суду першої інстанції від 30 листопада 2022 року Головне управління ДПС у м. Києві надало відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми доходів ОСОБА_1 за період з третього кварталу 2020 року по третій квартал 2022 року, згідно з якими відповідач з лютого 2022 року отримує заробітну плату у ТОВ «Лойалт і ЛТД», а саме: у лютому 2022 року у розмірі 6 365,00 грн, у березні-вересні 2022 року - 6 700,00 грн.
Також, згідно з виданою ТОВ «Лойалт і ЛТД» довідкою, ОСОБА_1 працює в товаристві з лютого 2022 року і отримує заробітну плату у розмірі 6 700,00 грн.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Як визначено частиною другою статті 91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.
Зміст частини другої статті 84, частини другої статті 91 СК України свідчить, що для виникнення права на утримання потрібна сукупність таких умов: проживання з жінкою (чоловіком) дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від жінки, чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою (кровне споріднення) або наявність між ними іншого юридичного значущого зв`язку (усиновлення); можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що дитина - ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою, на момент звернення з позовом до суду не досягла трирічного віку, а батьком дитини є відповідач, а отже позивач має право на утримання.
Із загальнодоступних відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, суд першої інстанції також встановив, що Дарницьким районним судом міста Києва 30 листопада 2021 року видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 листопада 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.
Частиною 9 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Ці засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер та по своїй суті нормами прямої дії.
Враховуючи матеріальне становище відповідача, який отримує заробітну плату у розмірі 6 700,00 грн, суд першої інстанції обгрунтовано виснував, що заявлений позивачем до стягнення розмір аліментів у сумі 5 000 грн, з урахуванням присуджених до стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, становитиме для відповідача надмірний тягар.
Відповідно до частини першої статті 79 СК України (час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя), аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви
Враховуючи матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості та розумності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на її утримання у розмірі 1 500 грн до з дня пред`явлення позову до досягнення спільною дитиною сторін ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років. Суд правильно зауважив, що аліменти у такому розмірі  не поставлять відповідача в завідомо скрутне становище та відповідатимуть законодавчо визначеному обов`язку чоловіка по матеріальному утриманню матері його дитини в межах його здатностей і фінансових можливостей.
Твердження апелянта щодо неможливості урахування наявності у нього  квартири та автомобіля для визначення розміру аліментів оцінюються колегією суддів критично, адже суд першої інстанції відхилив посилання позивача на наявність у відповідача автомобіля та нерухомого майна, оскільки сам по собі факт наявності у відповідача такого майна не свідчить про те, що його матеріальне становище дозволяє йому сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі, про що зазначено у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача із необхідністю сплачувати аліменти на утримання матері його дитини, розміром аліментів, визначених судовим рішенням, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                               М.В. Мережко
 
Судді:                                                                                                                        Н.В. Ігнатченко
 
С.І. Савченко