Справа № 742/364/23 	Головуючий у 1 інстанції Коваленко А. В. 	
Провадження № 33/4823/319/23 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд під головуванням судді Заболотного В.М., з участю захисника – Дуденок О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Дуденок О.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2023 року,
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою:
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , 
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.

Місцевим судом встановлено, що 17 січня 2023 року, близько 02 год. 25 хв., у м. Прилуки, по вул. Вокзальна, ОСОБА_1 , керував автомобілем марки OPEL д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації руху, від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із рішенням суду, захисник Дуденок О.О. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову місцевого суду скасувати як незаконну, а провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в діях її підзахисного складу даного адміністративного правопорушення. В обґрунтування скарги послалася на те, що в протоколі про адміністративне правопорушення від 17.01.2023 було зазначено, що водій керував транспортним засобом з «явними ознаками алкогольного сп`яніння», а не «в стані алкогольного сп`яніння», як визначено в ч.1 ст.130 КУпАП та в п.2.9 «а» ПДР України (обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів). Тобто, склад правопорушення, що інкримінується ОСОБА_1 , зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч.1 ст.130 КУпАП та п.2.9 «а» ПДР України. Крім того, послалась на відсутність доказів керування її підзахисним транспортним засобом. Також, ОСОБА_1 не були роз`яснені його права та обов`язки, згідно ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Зазначила, що поліцейськими було порушено процедуру огляду на стан сп`яніння, оскільки під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, не були присутні свідки, а також протокол у присутності двох свідків не складався. Крім того, працівниками поліції її підзахисному не було видано письмове направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду. Також у протоколі про адміністративне правопорушення відсутні дані про прилад, на який здійснювалась відеофіксація події. Крім того, після складання адмінпротоколу ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом.
  
У судове засідання апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, про час і місце розгляду справи був поінформований належним чином, що підтвердила його захисник, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.
Відповідно до вимог ч.6 ст.294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши пояснення захисника Дуденок О.О., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно ст.ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу працівника міліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п.6 розділу І та п.6 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №065673 від 17.01.2023, ОСОБА_1 , 17 січня 2023 року, близько 02:25 год,, у м. Прилуки, по вул. Вокзальна, керував автомобілем марки OPEL, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації руху; від проходження медичного огляду на стан сп`яніння в медичному закладі та на місці зупинки транспортного засобу відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху (а.с.2).
Отже, протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факт учинення неправомірних дій, і є одним із джерел доказів, в силу положень ст.251 КУпАП.

Згідно зі ст.256 КУпАП, у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.

Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №065673 від 17.01.2023 щодо ОСОБА_1 складено з дотриманням вищевказаних вимог ст.256 КУпАП та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині не заслуговують на увагу. 

Доводи захисника з приводу відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки в протоколі зазначено, що він керував автомобілем з явними ознаками сп`яніння, а не в стані алкогольного сп`яніння, є безпідставними, оскільки стаття 130 КУпАП передбачає дві підстави, за яких настає адміністративна відповідальність, а саме: керування транспортним засобом в стані сп`яніння (п.2.9а ПДР) та відмову від проходження огляду на стан сп`яніння (п.2.5 ПДР).

Як слідує з переглянутого апеляційним судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського, працівник патрульної поліції встановив особу ОСОБА_1 та вказав водію на ознаки перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння, після чого запропонував йому пройти огляд на стан сп`яніння. Проте ОСОБА_1 відмовився від проходження такого огляду як на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», так і у медичному закладі у лікаря-нарколога. Підтвердив, що він рухався на автомобілі і зупинився, коли щось замигало. Працівник поліції повідомив, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 був зупинений шляхом подання сигналу проблисковими маячками червоного та синього кольорів. Також ОСОБА_1 відмовився підписувати протокол та надавати письмові пояснення. 

Відтак, з даного відеозапису беззаперечно підтверджується факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, що було обґрунтованою підставою для пропонування поліцейськими йому пройти огляд на стан сп`яніння після виявлення у нього відповідних ознак. Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду також чітко зафіксована на вказаному відео і підстави піддавати сумніву зміст даного відеозапису відсутні.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а у разі неможливості застосування таких, огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.

У даному випадку поліцейськими у повній мірі дотримано зазначених вимог Закону, оскільки за наявності відеозапису присутність свідків під час відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння не є обов`язковою у силу вимог ст.266 КУпАП.

Критика апелянтом дій працівників поліції у даному випадку є безпредметною, з огляду на те, що виконання вимог поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння є обов`язком водія, який після проведення огляду або у разі незгоди з вимогами пройти такий огляд мав усі підстави оскаржити дії поліцейських у визначеному законом порядку.

Разом з тим, будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку оформлення протоколу відносно нього ОСОБА_1 не зазначав, із заявами про неправильність дій чи порушення його прав при складанні протоколу, до компетентних органів не звертався і матеріали справи таких не містять. 

Відсутність підтвердження роз`яснення ОСОБА_1 його прав на місці події не є істотним недоліком, оскільки за своїм змістом права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України, реалізуються на стадії розгляду справи в суді, де йому ці права були роз`яснені та повністю реалізовані ним під час судового провадження за участі його захисника. 

Що стосується доводів про направлення на медичний огляд, то апеляційний суд вважає їх некоректними, оскільки у відповідності до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції направлення видається у разі згоди особи, яка керує транспортним засобом проїхати до медичного закладу.
У разі, коли водій відмовляється від проведення медичного огляду, направлення долучається до матеріалів протоколу про адміністративне правопорушення або ж взагалі не складається, як непотрібне через відмову.
Водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а тому відсутні підстави для видачі йому письмового направлення на огляд на стан сп`яніння. 
Твердження сторони захисту про те, що працівниками поліції не було відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, висновків суду першої інстанції про вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не спростовують та не є підставою для скасування судового рішення.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Відтак, доводи сторони захисту про відсутність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію останнього слід розцінювати, як намагання ним уникнути встановленої законом відповідальності за скоєне. 

Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується й апеляційний суд.

Стягнення ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами ст.33 КУпАП, у розмірі, визначеному санкцією ч.1 ст.130 КУпАП, за якою його притягнуто до адміністративної відповідальності. 

Відтак, постанова суду першої інстанції відповідає вимогам закону, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,                                              

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Дуденок О.О. в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 28 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя	В. М. Заболотний