ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2616/23 Справа № 216/1356/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бутенко М.В. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :
головуючого - Мірути О.А., 
суддів: Тимченко О.О., Хейло Я.В., 

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач – Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Країна", ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1  до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна",  ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (суддя Бутенко М.В.), ухваленого в приміщенні Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,–
В С Т А Н О В И В:
КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
В березні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
В обґрунтування позову посилався на те, що 18.05.2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мерецького, 53, під час руху прямо по своїй смузі із зустрічної смуги автомобіль «CHERY EASTAR» реєстраційний № НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_2 почав повертати ліворуч, перетинаючи суцільну білу смугу і не надавши перевагу автомобілю «DAEWOO LANOS» реєстраційний № НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_1 , в результаті чого, з вини ОСОБА_2 , сталась ДТП, в результаті якої автомобіль позивача DAEWOO LANOS» реєстраційний № НОМЕР_2 було пошкоджено. Вину в вищезазначеному ДТП ОСОБА_2 визнав. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті вищезазначеного ДТП, автомобіля позивача «DAEWOO LANOS» реєстраційний № НОМЕР_2 , склала 38000,00 грн. ОСОБА_2 , як власник та водій джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «CHERY EASTAR» реєстраційний № НОМЕР_1 , повинен був відшкодувати позивачу витрати, які він вимушений зробити для відновлення первинного стану свого автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний № НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті ДТП, тобто витрати на його повний ремонт.
Відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами, яким є позивач, була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна», згідно договору ОСЦПВВНТЗ №07/АМ/2132614 від 12.12.2017 року, а тому спричинена в результаті ДТП, за участю ОСОБА_2 , матеріальна та моральна шкода повинна покрити страхова компанія.
Позивач письмово звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з приводу виплати матеріальної та моральної шкоди, але вони виплатили страхове відшкодування матеріальної шкоди не в повному обсязі 23559,26 грн., тобто витрати на ремонт позивачем були сплачені у розмірі 38000,00грн., а ПАТ «Страхова компанія «Країна» сплачено 23559,26грн. = різниця складає 14440,74 грн., виплатити моральну шкоду ПАТ «Страхова компанія «Країна» також відмовилися. 
Завдану моральну шкоду, позивач обґрунтовує наступним: протягом тривалого часу у зв`язку з пошкодженням автомобіля, позивачу довелося самостійно шукати гроші для ремонту автомобіля, через що він тривалий час не міг вночі спокійно спати, і до того обмежений сімейний бюджет позивача довелося спрямувати на ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля. Це все спричинило виникнення пригніченого стану, внаслідок чого позивач почав до всього нервово відноситися, крім того це був перший і улюблений автомобіль позивача. Від такого стану та нецільового використання сімейних грошей постраждали крім самого позивач і члени його родини, родичі, що призвело до розладу стосунків у родині позивача. Крім того, раніше дуже часто на вихідних позивач із сім`єю виїжджали з міста на відпочинок від тяжкого робочого тижня, після ДТП змога на законний відпочинок зникла. На тривалий час після ДТП позивач та його близьким довелося пересісти на громадський транспорт, що викликало суттєві незручності у пересуванні. Багато справ, запланованих раніше, що потребували пересування автотранспортом, позивачу довелося відкласти, а від деяких з них він взагалі змушений був відмовитись, що спричинило проблеми з роботою. Позивач через втрату автомобіля, не міг виконувати деякі доручення керівництва, що були пов`язані з переїздом, що спричинило зменшення заробітної плати. Розмір заподіяної Позивачу моральної шкоди визначити важко, але він має хоча Є компенсувати ті емоційні страждання, які довелося перенести йому та його родині, та витрати, пов`язані з відновленням психічного стану позивача, відпочинком від усього ще сталося із позивачем та членами його родини. Розмір душевних страждань Позивача і страждань його родини оцінюється Позивачем в 10 000 (десять тисяч) гривень. Ціна враховує Е себе усі страждання, які довелося перенести Позивача зокрема: порушення звичайного способу життя, негативного впливу на стан здоров`я, а також моральних страждань, пов`язаних з дорожньо-транспортною пригодою.
Просив суд стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді понесених збитків в сумі 14440, 74 (чотирнадцять тисяч чотириста сорок) гривень 74 копійки. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 9493,12 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто три гривні 12 копійок). Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908.00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 грудня 2022 року позовні вимоги  ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна", ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди – задоволено. 
Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у вигляді понесених збитків в сумі 14440, 74 гривень 74 копійки.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 9493,12 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908.00 грн.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ПрАТ «КС «Країна» посилається на порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог до АТ «СК «Країна» та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, не надання оцінки доказам в їх сукупності, порушення норм матеріального та процесуального права ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача моральної шкоди та судового збору з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.
УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ
Апеляційна скарга АТ «СК «Країна» мотивована тим, що відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
В даному конкретному випадку між Позивачем, як потерпілим, та Страховиком не було погоджено суму страхового відшкодування, а тому розрахунок суми страхового відшкодування має здійснюватись на підставі звіту.
Згідно зі Звітом № 25048, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 25 763,66 гривні з урахуванням ПДВ. Вказаний звіт виконано з урахуванням вимог Методики, Закону, а отже він є належним доказом по справі, який не було досліджено судом першої інстанції.
Надана Позивачем ремонтна калькуляція та квитанція не можуть вважатись належним та допустимим доказом та бути підставою для ухвалення рішення про стягнення із Страховика додаткових коштів, що виходять на за рамки поняття страхового відшкодування відповідно до чинного законодавства України
Відповідач ОСОБА_2 повинен, в силу ст.ст.1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, відшкодовувати матеріальні збитки Позивача, які не покриті страховою виплатою, оскільки Страховик вже виконав свої обов`язки по виплаті страхового відшкодування з вірним розрахунком такої виплати, який Позивачем не оскаржується, а документи, як докази, на підставі яких було виконано розрахунок суми страхового відшкодування – не спростовано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2  зазначає, що розмір моральної шкоди стягнутий на користь позивача не відповідає вимогам розумності та справедливості її розмір у грошовому виразі є значно завищеним, оскільки, жодних доказів, доказів перебування на лікуванні, зміни способі життя, в підтвердження позовних вимог морального характеру позивачем не надано. Позивачем на підтвердження «емоційних страждань, які довелося перенести йому та його родині, та витрат, пов’ язаних з відновленням психічного стану позивача, у матеріалах справи відсутні.
У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди.
Правом звернення із відповідною позовною вимогою до Відповідача - Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» (АТ «СК «Країна») позивач ОСОБА_1 не скористався.
Таким чином, стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 було передчасним, рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що у випадку здійснення страхової виплати на рахунок потерпілого страховик зменшує розмір страхової виплати на суму ПДВ. Вказану суму страховик зобов`язаний доплатити у випадку надання доказів проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ..Позивач надав докази «проведення відновлювального ремонту транспортного засобу на СТО, яке має статус платника ПДВ». Тому страхова виплата не може зменшуватись на суму ПДВ, просив суд у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі та відшкодувати позивачу судові витрати у розмірі 4 000 грн.
ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом встановлено, що 18.05.2018 року приблизно о 21 годині 30 хвилин за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Мерецького, 53, під час руху прямо по своїй смузі із зустрічної смуги автомобіль «CHERY EASTAR» реєстраційний № НОМЕР_1 під управлінням ОСОБА_2 почав повертати ліворуч, перетинаючи суцільну білу смугу і не надавши перевагу автомобілю «DAEWOO LANOS» реєстраційний № НОМЕР_2 під управлінням ОСОБА_1 , в результаті чого, з вини ОСОБА_2 , сталась ДТП, в результаті якої автомобіль позивача DAEWOO LANOS» реєстраційний № НОМЕР_2 було пошкоджено. Вину в вищезазначеному ДТП ОСОБА_2 визнав. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті вищезазначеного ДТП, автомобіля позивача «DAEWOO LANOS» реєстраційний № НОМЕР_2 , склала 38000,00 грн.(а.с.12 зворот) 
Відповідальність ОСОБА_2 перед третіми особами, яким є позивач, була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна», згідно договору ОСЦПВВНТЗ №07/АМ/2132614 від 12.12.2017 року, а тому спричинена в результаті ДТП, за участю ОСОБА_2 , матеріальна та моральна шкода повинна покрити страхова компанія.
Позивач письмово звернувся до ПАТ «Страхова компанія «Країна» з приводу виплати матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим позивачу було виплачено страхове відшкодування матеріальної шкоди не в повному обсязі 23559,26 грн.
Відповідно до акту огляду колісного транспортного засобу від 30.05.2018 року СТО «Автолак» та ремонтної калькуляції №05072018 від 05.07.2018 СПД ОСОБА_3 ,загальна вартість відновлювального ремонту становить 48 784, 69 грн. (а.с. 6-12)
Згідно квитанції №ААВ 031924 від 16.07.2018 року ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_4 за ремонт автомобіля 38 0000 грн. (а.с 12 зворот)

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Апеляційна скарга  ОСОБА_2 підлягає залишенню без задоволення.
Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" підлягає задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: малозначних справ; справ, що виникають з трудових відносин; справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до частини 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи на те, що ціна позову в даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що   відповідальність  ОСОБА_2  перед третіми особами,  була застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна», а тому спричинена в результаті ДТП, за участю  ОСОБА_2 , матеріальна та моральна шкода повинна покрити страхова компанія, оскільки  ПАТ «Страхова компанія «Країна»  виплатили страхове відшкодування матеріальної шкоди не в повному обсязі 23559,26 грн., то різниця, яка складає 14440,74 грн., повинна бути стягнута з ПАТ «Страхова компанія «Країна». Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховано характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінка відповідача, який будучи визнаний винним у ДТП, не намагався до цього часу добровільно відшкодувати спричинену ним моральну шкоду, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі, 9493,12 підлягають задоволенню.
Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Закономпорядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови  від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.  
Судами попередніх інстанцій встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 37 696, 05 грн. Предметом спору є відшкодування моральної шкоди та недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19) від 15.10.2020 року у справі 755/7666/19 підстав відступати від яких колегія суддів не вбачає.
Відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. 
Згідно пункту 4.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159) (далі - Методика), за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. 
Згідно пункту 8.1. Методики, для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. 
Відповідно до п. 36.2. ст. 36 Закону, страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
На виконання вимог ст. 22, 29, 34 Закону Товариство звернулось до суб`єкта оціночної діяльності – приватного підприємця ОСОБА_5 , яким на замовлення АТ «СК «Країна» було складено Звіт № 25048 про оцінку колісного транспортного засобу Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 .
Згідно зі Звітом № 25048, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 25 763,66 гривні з урахуванням ПДВ(а.с. 178-190). 
Вказаний звіт та його зміст (розрахунки) не було оскаржено Позивачем; Звіт виконано з урахуванням вимог Методики, Закону, а отже він є належним доказом по справі, який не було досліджено судом першої інстанції. 
Статтею 12.1 Закону зазначено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до вимог ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», АТ «СК «Країна» здійснило виплату страхового відшкодування відповідно до проведеного звіту № 25048 від 21.08.2018 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, франшизи та податку на додану вартість в розмірі 23 559, 26 грн.
Відповідно до акту огляду колісного транспортного засобу від 30.05.2018 року СТО «Автолак» та ремонтної калькуляції №05072018 від 05.07.2018 СПД ОСОБА_3 , загальна вартість відновлювального ремонту становить 48 784, 69 грн. (а.с. 6-12)
Згідно квитанції №ААВ 031924 від 16.07.2018 року ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_4 за ремонт автомобіля 38 0000 грн. (а.с 12 зворот)
Сплачена позивачем сума за проведений відновлювальний ремонт у розмірі 38 000 грн. не перевищує розмір відновлювального ремонту, визначений суб`єктом оціночної діяльності – ФОП ОСОБА_6 . 
У пункті 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоду майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ, тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), було використано нові вузли, деталі, комплектуючі частини, у тому числі іншої модифікації, що випускаються в обмін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не має права вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого вартості такого майна (у разі відшкодування збитків). 
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-69ІЦСІ5 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-115бсв 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від ЗО жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19), від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61- 12032св19)
Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то позивач має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 1194 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Таким чином, АТ «Страхова компанія  «Країна» виконало свої зобов`язання за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечивши у встановленому законом порядку і у встановлений строк проведення огляду пошкодженого транспортного засобу, претензій чи зауважень щодо протоколу огляду від позивача не надходило. Звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди проведено на замовлення страховика, на підставі Методики товарознавчої експертизи, розрахунок та виплата страхового відшкодування здійснені відповідно до положень чинного законодавства, а тому підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з АТ «Страхова компанія «Країна»  на його користь різниці між виплаченим страховим відшкодуванням та вартістю матеріального збитку згідно судової транспортно-товарознавчої експертизи, відсутні у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
Відповідно до принципу диспозитивності, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема, фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України).
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (пункт 41); від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49); від 21 листопада 2018 року у справі №127/93/17-ц (пункт 50); від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54); від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4)).
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог.
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №552/6381/17.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що в порушення наведених вище правових норм, суд першої інстанції не дослідив питання щодо правоздатності відповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду у справі № 642/6181/16-ц, висловленого у постанові від 29 серпня 2019 року.
З огляду на вищевикладене, рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Кравїна» підлягають скасуванню.
Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Моральна шкода відшкодовується коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно ст.. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.
Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Так, дослідивши матеріали справи колегія суддів прийшла до висновку про наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача під час керування автомобілем та шкодою нанесеною автомобілю позивача, в зв`язку з чим, наявні правові підстави для відшкодування  останній завдану моральну шкоду.
Обґрунтовуючи свої вимоги в частині заподіяння моральної шкоди позивач посилався на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, останій був позбавлена можливості вільно користуватися своїм транспортним засобом, позивач через втрату автомобіля не мін виконувати деякі дорученнч керівництва, що були пов`язані з переїздом, що спричинило зменшення заробітної плати, розмір душевних страждань оцінює в 10 000 грн..
Так, згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа «Науменко проти України»).
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди суд першої інстанції врахував, як тяжкість та тривалість моральних страждань позивача, так і суттєвість змін у його житті, а відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 9 493,12 грн.
Колегія суддів ставиться критично до посилання відповідача ОСОБА_2  на те, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди не відповідає   вимогам   розумності та справедливості її розмір у грошовому виразі є значно завищеним, оскільки такий розмір визначався судом, виходячи з обставин спричинення таких страждань, їх тяжкості та тривалості.
Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
Визначений судами розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 9493,12 грн, відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що наступили для позивача, який зазнав моральних страждань та втрат немайнового характеру.
Участь у ДТП, пошкодження власного майна безумовно негативно вплинуло на моральний стан позивача та призвело до душевних страждань, а тому посилання заявника у касаційній скарзі на те, що позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження заподіяння їй моральної шкоди є безпідставними.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, апеляційна скарга ПрАТ «СК «Країна» підлягає задоволенню, рішення суду в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування матеріальної завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Таким чином,  з ОСОБА_1  на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" підлягає стягненю судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн.
Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" задовольнити. 
Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 грудня 2022 року в частині позовних вимог  ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування матеріальної   завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1  на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" витрати по сплаті  судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1362 грн. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України. 

Головуючий:                                                                 

Судді: